ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

23 лютого 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/22914/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),
суддів: Добродняк І.Ю., Суховарова А.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2025 року (суддя Р.З. Голобутовський) у справі № 160/22914/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, у якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення відділу перерахунку пенсій №3 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних послуг, житлових субсидій та пільг Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №912340115971 про відмову позивачу у перерахунку пенсії;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до пільгового стажу роботи за Списком №1 період перебування позивача на інвалідності в зв`язку з нещасним випадком на виробництві - з 08.12.2004 по 16.04.2025 та призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України "Про пенсійне забезпечення". 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах. Оскільки позивач з 11.03.2004 працював підземним гірником очисного забою та отримав виробничу травму на цій посаді, внаслідок якої йому була встановлена група інвалідності (трудове каліцтво), то відповідач мав зарахувати період роботи позивача за списком №1 з дня встановлення інвалідності (2004 рік) до дня звернення із заявою про перехід з пенсії по інвалідності на пенсію за віком (16.04.2025 року) який складає більше 20 років. 
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2025 року адміністративний позов задоволено частково:
- визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 23.04.2025 №912340115971 про відмову позивачу у перерахунку пенсії;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до пільгового стажу роботи за Списком №1 період перебування позивача на інвалідності в зв`язку з нещасним випадком на виробництві з 08.12.2004 по 16.04.2005;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву позивача від 16.04.2025 про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні та зарахованих до пільгового стажу цим рішенням періодів роботи позивача.
У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовлено. 
Судом першої інстанції зазначено, що час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до страхового стажу для призначення пенсії за віком, а також до страхового стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.
Суд з`ясував, що позивачем 18.06.2004 отримано виробничу травму в момент виконання обов`язків за професією, що атестована за списком №1, робота за якою надає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». З 08.12.2004 позивач внаслідок виробничої травми отримує пенсію по інвалідності, що не заперечується відповідачем.
Суд вказав, що позивач перебував на пенсії по інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням з 18.12.2004, саме цей стаж має бути зарахований до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах відповідно до ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Суд дослідив, що відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах через недосягнення пенсійного віку.
Суд зауважив, що ч.3 ст. 114 Закону №1058 не містить такої умова як пенсійний вік, а лише визначає наявність стажу роботи, зокрема, за професією: робітники очисного вибою, за якою працював позивач на момент отримання виробничої травми.
Відтак, суд вказав, що оскаржуване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №912340115971 від 23.04.2025 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах через недосягнення пенсійного віку підлягає скасуванню, як протиправне.
З метою відновлення порушених прав позивача, суд зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до пільгового стажу роботи за Списком №1 період перебування позивача на інвалідності в зв`язку з нещасним випадком на виробництві - з 08.12.2004 по 16.04.2005.
Також, врахувавши дискреційні повноваження пенсійного органу в питаннях призначення пенсії, суд з метою ефективного захисту права позивача на пенсію за віком вважав за необхідне зобов`язати належний орган Пенсійного фонду України повторно розглянути заяву позивача від 16.04.2025 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник вказує, що позивач звернувся до пенсійного органу із заявою щодо переходу з пенсії по інвалідності на пенсію за віком відповідно до Закону №1058 Список №1. Вважає, що ним правомірно прийнято спірне рішення про відмову позивачу у призначенні пенсії, адже позивач не досяг пенсійного віку, що визначений пп.1 п.2 ст.114 Закону №1058. Зауважує, що на час виникнення спірних правовідносин питання призначення пенсій за віком, зокрема на пільгових умовах, визначається положеннями Закону №1058, які є чинними. Зазначає, що на дату звернення до пенсійного органу позивач не досяг віку 50 років, має страховий стаж 25 років 05 місяців 21 дні, пільговий стаж за Списком №1 13 років 03 місяців 15 днів.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що з 08.12.2004 позивач внаслідок виробничої травми отримує пенсію по інвалідності.
16.04.2025 позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах.
23.04.2025 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області розглянуто заяву позивача за принципом екстериторіальності та прийнято рішення №912340115971 про відмову в перерахунку пенсії.
В обґрунтування відмови у перерахунку/призначенні пенсії відповідачем зазначено, що аналіз документів, наданих для перерахунку пенсії вказує, що заявнику на дату звернення не виповнилося 50 років, страховий стаж становить 25 роки 05 місяців 21 день, в тому числі робота за Списком №1 – 13 років 03 місяці 15 днів.
Відповідачем прийнято рішення відмовити позивачу в проведенні перерахунку, оскільки заявник не досяг пенсійного віку.
Вважаючи рішення відповідача від 23.04.2025 року №912340115971 протиправним, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.
Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із такого.
Відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що пенсія - це щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Відповідно до ч. 3 статті 114 Закону № 1058-IV визначено, що працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.
Згідно приписів п.1 ч.2 ст. 114 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Колегія суддів зі змісту матеріалів справи встановила, що 16.04.2025 позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах.
Отже, при розгляді такої заяви позивача пенсійний орган мав надати оцінку тому, чи має право позивач на пільгову пенсію згідно Закону №1058-IV.
Так, пенсійним органом прийнято спірне рішення від 23.04.2025 року №912340115971, яким відмовлено позивачу в проведенні перерахунку пенсії, оскільки заявник не досяг пенсійного віку.
При цьому, як спірне рішення так і аргументи відповідача, наведені в апеляційній скарзі, свідчать про те, що пенсійним органом встановлювалося право позивача на призначення пенсії за Списком №1 (п.1 ч.2 ст. 114 Закону №1058-IV).
Але, подана позивачем до пенсійного органу заява не свідчить про те, що позивач ставив питання про призначення йому пенсії саме на підставі положень п.1 ч.2 ст. 114 Закону №1058-IV (Список №1).
За цих обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що пенсійний орган неправомірно відмовив позивачу в призначенні пільгової пенсії на підставі Закону №1058-IV саме з тих підстав, що позивач не досяг пенсійного віку, що визначений у п.1 ч.2 ст. 114 Закону №1058-IV, при цьому, не надавши оцінку наявності у позивача права на призначення пільгової пенсії на умовах ч.3 статті 114 Закону № 1058-IV.
Стосовно зарахування позивачу до пільгового стажу періоду перебування на інвалідності.
Так, позивач наполягає, що йому протиправно до пільгового стажу за Списком №1 не зараховано пенсійним органом період з 08.12.2004 по 16.04.2025.
У спірному рішенні від 23.04.2025 року №912340115971 пенсійний орган визначив, що пільговий стаж позивача за Списком №1 складає 13 років 03 місяці 15 днів.
Водночас, у матеріалах справи наявний розрахунок стажу позивача форми РС-право, з якого вбачається відсутність зарахування до пільгового стажу позивача за Списком №1 спірного періоду з 08.12.2004 по 16.04.2025.
Як правильно дослідив суд першої інстанції, позивач 18.06.2004 отримав травму на виробництві, перебуваючи на робочому місці в шахті №3/5 ТОВ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат», що підтверджується актом №26/5 нещасного випадку на виробництві, затвердженим 21.06.2024.
Відповідно до відомостей трудової книжки від 22.01.1972 позивач отримав травму на виробництві працюючи за професією, що атестована за Списком №1.
З 08.12.2004 позивач внаслідок виробничої травми отримує пенсію по інвалідності, що не заперечується відповідачем.
Відповідно до положень ст. 24 Закону №1058 час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.
Відтак, колегія суддів зазначає, що в силу положень ст. 24 Закону №1058 спірний період перебування позивача на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві підлягає зарахуванню до пільгового стажу позивача.
За цих обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що у спірному рішенні від 23.04.2025 року №912340115971 пенсійний орган не здійснив належний розрахунок пільгового стажу позивача, а отже таке спірне рішення є протиправним та підлягає скасуванню, у зв`язку із чим наявні підстави для зобов`язання пенсійного органу зарахувати спірний період до пільгового стажу позивача.
Апеляційний суд зауважує, що зобов`язуючи Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати до пільгового стажу роботи за Списком №1 період перебування позивача на інвалідності в зв`язку з нещасним випадком на виробництві з 08.12.2004 по 16.04.2005, суд першої інстанції допустив описку (вказавши рік 2005 замість 2025), однак питання щодо її виправлення має бути вирішено судом першої інстанції відповідно до приписів ст. 253 КАС України. 
Підсумовуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області залишити без задоволення, а рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 листопада 2025 року у справі № 160/22914/25 – без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст постанови складено 23.02.2026 

Головуючий - суддя Я.В. Семененко 

суддя І.Ю. Добродняк 

суддя А.В. Суховаров