П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/9971/24 	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді – Коваля М.П.,
суддів – Джабурія О.В.,
– Вербицької Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕБЕЛЬТРЕЙД» про ухвалення додаткового рішення по справі №420/9971/24 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕБЕЛЬТРЕЙД» до Рівненської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, –

В С Т А Н О В И В:

У березні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕБЕЛЬТРЕЙД» звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Рівненської митниці, в якому просило суд:
- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 29.12.2023 р. № UA204000/2023/000263;
- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів №UA204000/2023/000187/2 від 29.12.2023 р.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2024 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕБЕЛЬТРЕЙД» задоволено. Визнано протиправною та скасовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 29.12.2023 р. № UA204000/2023/000263. Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів №UA204000/2023/000187/2 від 29.12.2023 р.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2025 року апеляційну скаргу Рівненської митниці задоволено, рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕБЕЛЬТРЕЙД».
Постановою Верховного Суду від 13 листопада 2025 року касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕБЕЛЬТРЕЙД» задоволено частково. Постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17 червня 2025 року скасовано. Справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
За результатами нового розгляду, постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2026 року апеляційну скаргу Рівненської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2024 року залишено без задоволення. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2024 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕБЕЛЬТРЕЙД» до Рівненської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення залишено без змін.
13 лютого 2026 року до П`ятого апеляційного адміністративного суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕБЕЛЬТРЕЙД» про ухвалення додаткового рішення по справі №420/9971/24, в якій заявник просить суд стягнути з Рівненської митниці за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕБЕЛЬТРЕЙД» в рахунок відшкодування сплаченої суми судового збору 15527,08 грн.
Вказана заява обґрунтована тим, що при зверненні до суду з касаційною скаргою позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 15527,08 грн згідно з платіжною інструкцію №83 від 02.09.2025 року. Посилаючись на правову позицію Верховного Суду, заявник вказує, що у випадках передачі справи на новий розгляд або для продовження розгляду розподіл судового збору у справі, в тому числі й сплаченого за подання касаційної скарги, здійснює адміністративний суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.
Розглянувши доводи заяви представника позивача та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до статті 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою особи, яка брала участь у справі, чи з власної ініціативи прийняти додаткову постанову чи постановити додаткову ухвалу у випадках, якщо зокрема судом не вирішено питання про судові витрати.
Виходячи із аналізу вказаної норми чинним законодавством передбачений виключний перелік підстав для постановлення додаткового рішення. У відповідності до змісту вказаної статті, додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі. Додаткове судове рішення не може змінювати суті основного рішення або містити висновки про права й обов`язки осіб, які не брали участі у справі.
Так, відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
У силу приписів норми частини другої цієї статті Кодексу розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
За правилами норм частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При цьому якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат (частина шоста статті 139 КАС України).
Виходячи зі змісту норм частини шостої статті 139 КАС України можна зробити висновок, що питання про стягнення (визначення, розподіл) судових витрат вирішується зазвичай при вирішенні питання про закінчення судового провадження, тобто при остаточному закритті провадження у справі, залишенні позову без розгляду чи вирішенні спору по суті з ухваленням рішення суду.
Також окремо питання про стягнення судових витрат вирішується в разі, якщо суд не вирішив його при ухваленні відповідного судового рішення про закінчення розгляду справи.
Оскільки за результатами розгляду касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕБЕЛЬТРЕЙД», Верховний Суд передав справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, то саме суд апеляційної інстанції після ухвалення судового рішення по суті спору (а саме постанови від 03 лютого 2026 року) мав вирішувати питання про розподіл судових витрат за результатом розгляду касаційної скарги.
Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 17 квітня 2025 року (справа №280/8788/21), та відповідно до вимог ч. 5 ст. 242 КАС України, підлягає врахуванню судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.
В даному випадку, судом апеляційної інстанції не було проведено розподіл судових витрат, пов`язаних із поданням позивачем касаційної скарги, отже в цій частині питання залишилося не вирішеним, що дає підстави для постановлення додаткового рішення з метою усунення неповноти судового рішення на підставі п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України.
Водночас, визначаючись із розміром судового збору, що підлягаю відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, колегія суддів виходить з наступного.
Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI).
Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону № 3674-VI, судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Підпунктом 3 п.3 ч.2 ст.4 Закону № 3674-VI встановлено, що за подання до адміністративного суду касаційної скарги на рішення суду встановлюється ставка судового збору у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, але не більше 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
За правилами пп. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону №3674-VI, у редакції станом на момент подання позову, ставка судового збору за подання до адміністративного суду позову немайнового характеру, який подано юридичною особою була встановлена на рівні 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
За правилами пп. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону №3674-VI, у редакції станом на момент подання позову, ставка судового збору за подання до адміністративного суду позову майнового характеру, який подано юридичною особою була встановлена на рівні 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб для працездатних осіб.
Згідно положень ч.3 ст.6 Закону № 3674-VI, за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.
Відповідно до вимог ст. 4 Закону №3674-VI, при поданні до суду процесуальних документів в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Таким чином, оскільки позивачем було заявлено одну позовну вимогу немайнового характеру та одну позовну вимогу майнового характеру (ціна позову 315702,38 грн.), а касаційну скаргу було подано через підсистему ЄСІКС «Електронний Суд», ставка судового збору за подання касаційної скарги скарги в даному випадку становила 7763,54 грн. х 200% х 0,8 = 12421,66 грн.
В свою чергу, при зверненні до суду з касаційною скаргою позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 15527,08 грн згідно з платіжною інструкцію №83 від 02.09.2025 року.
Таким чином, оскільки відшкодуванню підлягають суми судового збору, що підлягали сплаті при зверненні до суду, а не були фактично сплачені, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення по справі №420/9971/24 та стягнення з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача судових витрат, понесених в суді касаційної інстанції у розмірі 12421,66 грн.
Відносно решти сплаченого до суду касаційної інстанції судового збору, розрахованого без врахування коефіцієнту 0,8, колегія суддів вважає за необхідне роз`яснити позивачу його право звернутись до Верховного Суду із заявою про повернення судового збору, внесеного в більшому розмірі, ніж встановлено законом, на підставі положень п.1 ч.1 ст. 7 Закону № 3674-VI.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 132, 139, 252, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, –
П О С Т А Н О В И В:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕБЕЛЬТРЕЙД» про ухвалення додаткового рішення по справі №420/9971/24 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕБЕЛЬТРЕЙД» до Рівненської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення – задовольнити частково.
Прийняти додаткову постанову по справі № 420/9971/24, якою стягнути з Рівненської митниці (код ЄДРПОУ 43958370, адреса: вул. Соборна, буд. 104, м. Рівне, 33028) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕБЕЛЬТРЕЙД» (код ЄДРПОУ 37679543, адреса: вул. Пушкінська, буд. 72, м. Одеса, 65000) судові витрати, понесені в суді касаційної інстанції у розмірі 12421,66 грн. (дванадцять тисяч чотириста двадцять одна гривня шістдесят шість копійок).
В іншій частині вимог заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕБЕЛЬТРЕЙД» про ухвалення додаткового рішення по справі №420/9971/24 – відмовити.
Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення постанови в повному обсязі безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М. П. Коваль

Суддя: О.В. Джабурія

Суддя: Н.В. Вербицька