ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне, вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2026 року  Справа № 924/641/25 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Тимошенко О.М. ,  суддя Павлюк І.Ю. 

секретар судового засідання Дика А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант буд проект" на рішення Господарського суду Хмельницької області, ухваленого 20.10.25р. у справі №924/641/25 (суддею Грамчук І.В.)

за позовом Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант буд проект"
про стягнення 36902,40 грн пені, 83328,00 грн. штрафу

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 20.10.25 у справі №924/641/25 задоволено позов Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії "Відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант буд проект" про стягнення 120 230,40 грн штрафних санкцій, з яких 36902,40 грн пені за прострочення строку поставки товару та 83328,00 грн штрафу за прострочення строку поставки товару. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант буд проект" (49019, м. Дніпро, нежитлове приміщення, 210, корпус 2, вул.Академіка Белелюбського, буд. 68, Кропивницький, вул Бобринецький шлях, буд. 82 А, код 36585046) на користь Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3, код 24584661) 36902,40 грн (тридцять шість тисяч дев`ятсот дві гривні 40 коп) пені, 83328,00 грн (вісімдесят три тисячі триста двадцять вісім гривень 00 коп) штрафу, 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 коп) витрат зі сплати судового збору. Видано наказ.
Не погоджуючись з ухваленим судовим рішенням через підсистему "Електронний Суд" 07.11.25 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант буд проект" до Північно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга. Із підстав висвітлених у апеляційній скарзі, скаржник просить суд прийняти дану апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Хмельницької області від 20.10.2025 у справі №924/641/25 до розгляду та відкрити апеляційне провадження. Скасувати рішення Господарського суду Хмельницької області від 20.10.2025 у справі №924/641/25 та ухвалити нове рішення яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
Листом № 924/641/25/5899/25 від 10.11.2025 витребувано у Господарського суду Хмельницької області матеріали справи. 19.11.25 матеріали справи надійшли до Північно-західного апеляційного господарського суду.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.11.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант буд проект" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 20.10.25р. у справі №924/641/25 - залишено без руху та надано апелянту 10-денний строк з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення встановлених при поданні апеляційної скарги недоліків.
05.12.2025 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант буд проект" надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги на виконання вимог ухвали від 26.11.2025.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 11.12.25 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Гарант буд проект" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 20.10.25р. у справі №924/641/25. Роз`яснено учасникам справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.
22.12.25 через підсистему "Електронний Суд" від АТ "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" до суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу. Позивач просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване судове рішення залишити без змін.
Згідно з ст. 269, 270 ГПК України апеляційна інстанція переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Під час дослідження матеріалів справи апеляційним судом встановлено наступне.
25.11.2024 між Акціонерним товариством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", від імені якого діє філія "Відокремлений підрозділ "Хмельницька атомна електрична станція" (покупець, вантажоодержувач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Гарант буд проект" (постачальник) було укладено договір поставки №53-124-01-24-24283 (далі - договір), згідно з п. 1.1. якого, постачальник зобов`язується поставити і передати у власність покупцю в передбачені цим договором строки товар, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити даний товар згідно з найменуванням, асортиментом, виробником, кількістю, ціною, та з кодом згідно УКТ ЗЕД товару, які зазначаються в специфікації №1 (додаток №1 до договору), та є невід`ємною частиною договору.
У п. 1.2 договору визначено, що предметом поставки по даному договору є товар: Обладнання для обслуговування транспортної техніки (код 38540000-2 згідно ДК 021:2015 (випробувальні та вимірюальні пристрої і апарати).
Згідно з п. 1.3 договору, місцем виконання цього договору є місто Нетішин Хмельницької області.
Відповідно до п. 3.1 договору строк поставки товару становить до -15.12.2024.
У п. 3.2 Договору сторонами узгоджено, що поставка товару згідно Специфікації здійснюється транспортом і за рахунок постачальника на умовах DDP згідно ІНКОТЕРМС 2020 на склад вантажоодержувача у м. Нетішин Хмельницької області.
Датою поставки товару є дата підписання видаткової накладної вантажоодержувачем (п. 3.5 договору).
Приймання товару здійснюється на складі вантажоодержувача у відповідності до супровідних документів (п. 3.7 договору).
В п. 3.10 договору визначено, що у разі поставки неякісного, дефектного товару, товару, що не відповідає умовам договору, а також при недопоставці товару - покупець письмово повідомляє (рекомендованим листом з описом вкладення та з повідомленням про вручення) постачальника про виявлені невідповідності товару.
У п. 4.1 договору визначено , що ціна товару становить 1436755,00 грн, крім того ПДВ 20%: 287351,00 грн, всього ціна договору: 1724106,00 грн
Ціна за одиницю товару, кількість та загальна ціна товару по договору визначається специфікацією (ями) №1 (додаток 1 до договору) (п. 4.2 договору).
В п. 6.3.1 договору сторони передбачили, що постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товару у строки, встановлені договором.
Згідно з п. 6.3.2 договору, постачальник зобов`язаний забезпечити відповідність якості товару, що поставляється, умовам договору.
Постачальник зобов`язаний протягом гарантійного строку товару який виявиться дефектним чи таким, що не відповідає умовам договору, усунути за свій рахунок виявлені недоліки у строки погоджені з покупцем, але не більше 20 календарних днів з дати отримання повідомлення (направлене рекомендованим листом з описом вкладення та з повідомленням про вручення) від покупця про виявлені недоліки (п. 6.3.4 договору).
У разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством України (п. 8.1 договору).
За порушення строку поставки товару постачальник сплачує покупцю пеню в розмірі 0,1% від вартості непоставленого в строк товару за кожен день прострочення, а за прострочення поставки понад 30 днів постачальник додатково сплачує покупцю штраф в розмірі 7% від вказаної вартості (п. 8.2 договору).
В п. 8.3 договору визначено, що у випадку невиконання постачальником зобов`язань, визначених п. 3.11 та п. 6.3.4 договору, постачальник зобов`язується сплатити покупцю штраф, за порушення строку заміни або допоставки товару, в розмірі 20% від вартості товару, який підлягає заміні або допоставці.
Згідно з п. 8.6 договору, сплата штрафу не звільняє постачальника від виконання зобов`язань за договором.
Відповідно до п. 8.8 договору, сплата штрафу не звільняє постачальника від компенсації завданих для покупця збитків.
Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками (за наявності печатки) і діє до 31.12.2025, а в частині виконання гарантійних зобов`язань, що передбачені даним Договором до спливу гарантійних строків (п. 11.1 договору).
Відповідно до п. 12.1 договору, листування під час виконання договору здійснюється відповідно до правил надання послуг поштового зв`язку, шляхом доставки кур`єрською службою, електронною поштою або документи доставляються особисто за місцем знаходження сторони за реквізитами, зазначеними в цьому договорі.
В п. 12.2 договору сторони погодили, що листування електронною поштою щодо виконання умов договору здійснюється виключно з електронної пошти: покупця - office@khnpp.atom.gov.ua - офіційна ел. адреса, постачальника: llcgarantbild@gmail.com, які визнаються відповідною стороною офіційною для виконання зобов`язань за цим договором. Усі листи з інших електронних адрес не будуть розглядатися сторонами, як такі, що стосуються виконання цього договору.
Згідно з п. 13.1 договору, з усіх інших питань, що не передбачені цим договором, сторони керуються діючим законодавством України.
Додатками до договору є специфікація №1 (додаток №1 до договору) та технічна специфікація (додаток №2 до договору) (п.п. 14.1., 14.2. Договору).
В додатку №1 до договору поставки №53-124-01-24-24253 від 25.11.2024 "Специфікація №1" визначено, найменування товару, його виробника, кількість, ціну за одиницю товару, загальну суму товару - 1724106.00 грн з ПДВ.
В додатку №2 до договору поставки №53-124-01-24-24283 від 25.11.2024 "Технічна специфікація" зазначено найменування товару та його технічні характеристики.
Договір та додатки до нього містять підписи представників сторін, скріплені відтисками печаток.
Відповідач на підставі договору №53-124-01-24-24283 від 25.11.2024, згідно з видатковими накладними №91 від 24.12.2024 на суму 39240,00 грн, №92 від 26.12.2024 на суму 45306,00 грн, №93 від 27.12.2024 на суму 444000,00 грн, №6 від 29.01.2025 на суму 1190400,00 грн, №33 від 16.05.2025 на суму 5160,00 грн поставив відповідачу товар на загальну суму 1 724 106 грн з ПДВ.
Позивач надіслав претензію відповідачу від 10.06.2025 щодо виконання умов договору. У даній претензії позивач акцентує увагу, що постачальник допустив прострочення виконання свого зобов`язання по поставці товару у сумі 1 190 400 грн ПДВ у період з 31.12.2024 по 30.01.2025, а тому відповідач має сплатити пеню та штраф у розмірі 7% від суми непоставленого товару. Дана претензія була залишена відповідачем без відповіді. 
У зв`язку з несплатою відповідачем штрафних санкцій, а саме 83328,00 грн штрафу та 36902,40 грн пені за прострочення строку поставки товару, позивач звернувся із відповідним позовом до суду.
Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 20.10.25 у справі №924/641/25 позов задоволено повністю. Місцевим господарським судом встановлено, що відповідачем була здійснена несвоєчасна поставка товару позивачу за договором № 53-124-01-24-24283 від 25.11.2024, а саме з порушенням строку в 31 календарний день (з 30.12.2024 по 29.01.2025). Дослідивши законодавчі норми та приписи договору, який було укладено між сторонами правочину, судом першої інстанції було перевірено розрахунок пені та штрафу у розмірі 7% від суми несвоєчасно поставленого товару і встановлено його обґрунтованість та арифметичну правильність.
Не погоджуючись із оскаржуваним судовим рішенням через підсистему "Електронний Суд" від ТОВ "Гарант буд проект" до суду апеляційної інстанції надійшла апеляційна скарга. Відповідач зазначає, що 30.01.25 постачальником поставлено товар загальною вартістю 1 190 400 грн з ПДВ згідно з видатковою накладною від 29.01.2025 № 6, в свою чергу позивач стверджує, що постачання було здійснено 31.01.25. Із зазначеним твердженням апелянт не погоджується, адже 27.01.2025 відповідачем було надіслано стенд, який прибув на адресу позивача 30.01.25, а тому штраф (на переконання апелянта) у розмірі 7% від суми недопоставленої продукції не мав нараховуватись. Також апелянт акцентує увагу на наявності форс-мажорних обставинах, які виникли у даній ситуації, що підтверджується відомостями, які містяться на офіційному сайті ucci@ucci.org.ua Торгово-промислової палати України. Звернуто увагу на недобросовісній поведінці позивача щодо ігнорування та не підписання додаткової угоди з метою подовження строку виконання договору по п. 1-5 специфікації до договору. 
У відзиві на апеляційну скаргу позивач акцентує увагу на встановлених місцевим господарським судом обставинах прострочення поставки товару відповідачем. Наголошує на правильності розрахунку штрафних санкцій та особливостях застосування приписів щодо настання форс-мажорних обставин, на які покликається апелянт в апеляційній скарзі. Звернуто увагу на правові висновки Верховного Суду щодо настання форс-мажорних обставинах та надання їх оцінки господарськими судами. 

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.
У розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Під захистом права розуміється державна примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути виражений як концентрований вираз змісту (суті) державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в іншій спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.
Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Водночас позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту, при цьому застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.
При цьому, задоволення судом позову можливе лише за умови доведення позивачем відповідно до вимог процесуального законодавства обставин щодо наявності у нього відповідного права (охоронюваного законом інтересу), а також порушення (невизнання, оспорення) зазначеного права саме відповідачем, з урахуванням належності обраного способу судового захисту.
Як вбачається з матеріалів справи, правовідносини, що виникли між сторонами, носять характер таких, що виникають з договору поставки.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що станом на момент виникнення правовідносин між сторонами даного спору, діяли положення Господарського кодексу України (надалі - ГК України), який втратив чинність 28.08.2025 на підставі Закону України №4196-ІХ від 09.01.2025. Таким чином колегія суддів апеляційної інстанції виснує про можливість застосування норм матеріального права, які були визначені в ГК України станом на момент виникнення правовідносин, під час вирішення даного спору по суті.
Частиною 1 ст. 265 ГК України визначено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно з ч. 6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України про договір купівлі-продажу.
За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України).
Статтею 655 ЦК України врегульовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
В силу вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Приписами ч.ч. 1, 6, 7 ст. 193 ГК України, які кореспондуються зі ст.ст. 525, 526 ЦК України унормовано, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Щодо незгоди ТОВ "Гарант буд проект" із оскаржуваним судовим рішенням, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.
Як убачається з матеріалів справи відповідачем складено видаткову накладну №6 29.01.25, у якій зазначено постачальника ТОВ "Гарант буд проект" та покупця АТ "НАЕК "Енергоатом", філія "ВП "Хмельницька АЕС". Вантажоодержувачем - Хмельницьке відділення філії "ВП "Складське господарство" АТ "НАЕК "Енергоатом". Товар - діагностичний пристрій NAVIGATOR TXT MULTIHUB TRUCK D1552000120000 у кількості 1 одиниці, ціна із ПДВ 1 190 400 грн. Датою підписання даної накладної вантажоодержувачем є 31.01.2025 (том 1, а.с. 116).
Згідно п. 3.5 договору поставки № 53-124-01-24-24283 від 25.11.2024 датою поставки товару є дата підписання видаткової накладної вантажоодержувачем. Ризик випадкового пошкодження або випадкового знищення товару переходить до покупця з моменту поставки товару. 
Згідно підписаної позивачем та відповідачем додаткової угоди № 1 до договору поставки № 53-124-01-24-24283 від 25.11.2024 сторони узгодили внести зміни до п. 3.1 договору поставки № 53-124-01-24-2428, виклавши його в наступній редакції: "Строк поставки товару по позиціях № 1, 2, 3, 4, 5 специфікації № 1 до договору здійснюється постачальником до 30.12.2024. По позиції № 6 специфікації № 1 до договору поставка товару здійснюється постачальником до 01.04.2025" (том 1, а.с. 36).
Із урахуванням зазначеного, колегія суддів апеляційної інстанції виснує, що ТОВ "Гарант буд проект" було прострочено строк поставки товару згідно умов договору (та із урахуванням укладеної додаткової угоди до договору № 1) у період з 30.12.2024 (оскільки в додатковій угоді № 1 зазначено строк поставки до 30.12.2024, тобто крайнім строком поставки є 29.12.2024) по 30.01.2025 включно (адже сторони узгодили, що строком поставки товару є дата підписання видаткової накладної вантажоодержувачем, яка була підписана останнім 31.01.2025), що становить 32 календарних дні. У той же час позивачем було заявлено до стягнення пеню за період з 31.12.2024 по 30.01.2025, що становить 31 календарний день. Тобто позивачем здійснено нарахування пені за період, що входить в межі того, на які він має право.
Колегією суддів апеляційної інстанції здійснено перевірку розрахунку та виснується, що розмір заявленої позивачем до відповідача пені у сумі 36 902, 40 грн є арифметично правильним, він не є завищеним. 
Ураховуючи встановлений судом апеляційної інстанції факт прострочення відповідачем поставки товару згідно умов договору та доказів, які наявні в матеріалах справи, на суму 1 190 400 грн понад 30 календарних днів, колегія суддів апеляційної інстанції виснує про наявність правових підстав для нарахування штрафної санкції, передбаченої п. 8.2 договору у розмірі 7% від суми непоставленого товару, а саме 83 328 грн.
Також колегія суддів апеляційної інстанції критично оцінює доводи апелянта в частині звільнення його від відповідальності за невчасне виконання останнім зобов`язань за договором з огляду на наявність форс-мажорних обставин. 
Колегія суддів апеляційної інстанції наголошує, що згідно абз. 2 п. 7.1 договору сторони узгодили між собою, що для виконання цього договору запровадження воєнного стану Указом Президента України від 24.02.2022 № 64 "Про введення воєнного стану в Україні" (із змінами), не вважається форс-мажорною обставиною. Таким чином доводи апелянта та посилання на військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою для введення воєнного стану із 24 лютого 2022 року 05 години 30 хвилин не можуть слугувати підставою для звільнення останнього від зобов`язань щодо сплати штрафних санкцій у разі порушення умов договору.
Доводи апелянта про те, що позивач міг підписати додаткову угоду та узгодити строк поставки товару на довший термін судом апеляційної інстанції також визнаються безпідставними, адже згідно ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Позивач не проявив волевиявлення для подовження строку виконання договору до 31.01.2025, а узгодив строк поставки до 30.12.2024. В матеріалах справи також відсутнє рішення суду про внесення змін до договору в примусовому порядку.
Ураховуючи зазначене колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що апелянтом було прострочено строк поставки товару на понад 30 календарних днів. Розмір неустойки, який заявлений позивачем до стягнення, а саме пеня та 7% штрафу є арифметично правильним та обґрунтованим. Контррозрахунку відповідачем не надано, що додатково не спростовує правомірність заявленого позову. Доводи, на які покликається апелянт не підтверджують обставин того, що місцевий господарський суд під час розгляду справи по суті допустив порушення норм матеріального та/або процесуального права.
Таким чином, враховуючи вищенаведене, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог.
Частиною 3 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Зі змісту ст. 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року).
За таких обставин, колегія суддів вважає доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, безпідставними та документально необґрунтованими, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі судового рішення.
На підставі ст. 129 ГПК України судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на апелянта.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 271, 272, 273, 275, 276, 277, 278, 279, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ: 

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарант буд проект" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 20.10.25 у справі №924/641/25 залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню, окрім випадків, визначених у підпунктах а, б, в, г пункту 2 частини 3 статті 287 ГПК України
3. Справу №924/641/25 повернути до Господарського суду Вінницької області.

Головуючий суддя Розізнана І.В. 

Суддя   Тимошенко О.М. 

Суддя   Павлюк І.Ю.