Справа № 493/1249/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабенка Д.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, 
ВСТАНОВИВ:
04 липня 2025 року до Балтського районного суду Одеської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якій позивач просить суд:
визнати протиправним та скасувати рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлене протоколом №42 від 13.06.2025 про відмову у наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації;
зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та прийняти відповідне рішення з урахуванням наданих ОСОБА_1 документів у відповідності із процедурою, передбаченою чинним законодавством.
Позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що Рішенням комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 , оформлене протоколом №42 від 13.06.2025 (повідомлення від 15.06.2025 за № 2101), ОСОБА_1 , відмовлено у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
За твердженням позивача, він з 07.04.2023 перебуває в шлюбі з ОСОБА_2 та має малолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
У позові зазначено, що, після смерті матері, залишились без догляду і піклування ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 (дитина-інвалід до 18 років) та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у зв`язку з чим прийнято спільне рішення забрати їх в сім`ю за відсутністю у дітей батька та інших родичів, які зможуть взяти їх на виховання.
Рішенням виконкому Балтської міської ради Одеської області від 30.06.2023 дружина позивача призначена опікуном над своїми рідними малолітніми братом ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та сестрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , внаслідок смерті їх матері ОСОБА_6 . Таким чином, як стверджує позивач, його дружина, доглядаючи півторамісячного сина, стала матір`ю ще для двох неповнолітніх дітей. Позивач зазначає, що дружина не працює. Відповідно, на утриманні позивача перебували та перебувають дружина та троє неповнолітніх дітей, і позивач є єдиним годувальником сім`ї.
Як вказано у позові, 13.06.2025 позивач подав заяву про надання відстрочки на підставі п.3 ч.1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку на мобілізацію», у зв`язку перебуванням на утриманні позивача трьох неповнолітніх дітей віком до 18 років. В якості підтверджуючих документів позивач долучив до поданої заяви такі документи: копію паспорту дружини ОСОБА_2 , копію свідоцтва про шлюб, копії свідоцтв про народження ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , копії витягів про реєстрацію місця проживання позивача, дружини та дітей, копію рішення виконкому про встановлення опіки та довідку про доходи ОСОБА_2 .
Позивач зазначає, що 03.07.2025 позивач отримав офіційне повідомлення від 15.06.2025 за № 2101 за підписом Голови комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 , яким повідомлено про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та в якому зазначено: «За результатами розгляду повідомляємо, що протоколом від 13.06.2025 № 42 комісія ухвалила рішення про відмову у наданні Вам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та повідомляє, що Ви підлягаєте призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на загальних підставах». Причиною відмови зазначено: «п. 8 ч.1 ст.23 закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачає надання відстрочки особам, у яких під опікою перебуває дитина позбавлена батьківського піклування. В переліку документів, а саме в рішенні Балтської міської ради військовозобов`язаний ОСОБА_1 не вказаний, як опікун малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ».
На переконання позивача, відповідач протиправно та безпідставно відмовив позивачу у наданні відстрочки від призову за мобілізацією, оскільки, враховуючи, надані до ТЦК документи, позивач вважає, що він має право на відстрочку від мобілізації саме на підставі п 3 ч.1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку на мобілізацію», у зв`язку з тим, що на його утриманні перебуває троє дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці. Цією нормою передбачені такі умови для надання військовозобов`язаному відстрочки від призову: наявність на утриманні 3-х та більше дітей віком до 18 років, відсутність заборгованості із сплати аліментів. 
Як вказує позивач, згідно результатів пошуку фізичних осіб з Єдиного реєстру боржників від 04.07.2025 виконавчих проваджень з примусового виконання виконавчих документів про стягнення з позивача аліментів не відкрито, а відповідно і заборгованості по аліментах позивач не має. Підстава для відмови, а саме відсутність документів, що підтверджують право на відстрочку від мобілізації на підставі п.8 ч.1 ст. 23 закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» обрана необґрунтовано: без належного аналізу наданих позивачем документів та норм Закону України «Про мобілізаційну підготовку на мобілізацію».
Ухвалою Балтського районного суду Одеської області від 08 липня 2025 року справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії передано за підсудністю до Одеського окружного адміністративного суду.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.07.2025, головуючим суддею у справі № 493/1249/25 призначено суддю Бабенка Д.А.
Суд ухвалою від 11 серпня 2025 року прийняв до розгляду позовну заяву, відкрив провадження у справі, вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до ст.262 КАС України, встановив відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі, а також витребував у відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 засвідчені копії:
копії заяви ОСОБА_1 з додатками про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» до відповідача з вхідним номером та докази розгляду заяви ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
рішення, прийнятого за наслідком розгляду заяви ОСОБА_1 , а також документів, матеріалів на підставі яких прийнято рішення, з нормативно-правовим обґрунтуванням.
Відповідно до довідок про доставку електронного листа від 13.08.2025, адміністративний позов доставлено до електронного кабінету відповідача 28.07.2025, а ухвалу про відкриття провадження у справі - 11.08.2025.
Окрім того, ухвалу про відкриття провадження у справі від 11.08.2025 разом з позовною заявою направлено відповідачу за його місцезнаходженням засобами поштового зв`язку поштовим відправленням №0610277240648 з повідомленням про вручення.
Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №0610277240648, поштове відправлення №0610277240648 вручено представнику відповідача 05.09.2025.
Водночас, відповідач відзив на позовну заяву не надав.
Відповідно до ч.6 ст.162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
Відповідно до матеріалів справи, позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , перебуває у шлюбі з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Матеріалами справи підтверджено, що у подружжя є спільна малолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Відповідно до рішення Виконавчого комітету Балтської міської ради Одеської області від 30.06.2023 №123, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , призначено опікуном над малолітнім ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та малолітньою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . 
В подальшому позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період відповідно до п.8 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
За результатами розгляду заяви, відповідач надіслав позивачу повідомлення від 15.06.2025 №2101, у якому зазначено, що протоколом від 13.06.2025 №42 комісія ухвалила рішення про відмову у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та повідомлено, що позивач підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на загальних підставах. 
Причини відмови: п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачає надання відстрочки особам, у яких під опікою перебуває дитина позбавлена батьківського піклування. В переліку документів, а саме в рішенні Балтської міської ради військовозобов`язаний ОСОБА_1 не вказаний, як опікун малолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Вважаючи протиправним рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлене протоколом №42 від 13.06.2025 про відмову у наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан, який триває до цього часу.
Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» було оголошено про загальну мобілізацію на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва, яка триває по цей час.
Закон №3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» визначає правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.
Приписами статті 1 Закону №3543-XII визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.
Закон України від 25.03.1992 №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-ХІІ) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Відповідно до частини 7 статті 1 Закону №2232-ХІІ, виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).
Статтею 22 Закону №3543-XII визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Поряд з цим, статтею 23 Закону №3543-XII визначені категорії громадян, для яких встановлена відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації.
Зі змісту норм статті 23 Закону №3543-XII слідує, що визначений перелік осіб, які мають право на відстрочку від призову під час мобілізації є вичерпний та у кожному конкретному випадку особам, які не підлягають призову, або підпадають під умови відстрочки слід надати той обсяг документів, який підтвердить існування обставин, достатніх для того, щоб уповноважений суб`єкт владних повноважень міг прийняти відповідне рішення.
Одночасно суд враховує, що з 18.05.2024 набрав чинності Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року №560 (далі - Порядок №560), який визначає алгоритм отримання військовозобов`язаними особами відстрочки.
Відповідно до п.56, 57 Порядку №560, відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі:
голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу);
члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).
Згідно з п. 58 Порядку №560, За наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу (військовозобов`язані СБУ чи розвідувальних органів - голові Комісії в Центральному управлінні або регіональному органі СБУ чи відповідному розвідувальному органі) за місцем перебування на військовому обліку заяву за формою згідно з додатком 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5.
Під час подання заяви військовозобов`язаний пред`являє військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі). Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації в день її подання.
За наявності технічної можливості відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період може оформлятися та надаватися автоматично у разі створення запиту на її оформлення військовозобов`язаним через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз (банків) даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на відстрочку з підстав, визначених статтею 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
У разі виявлення шляхом електронної інформаційної взаємодії Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів з іншими державними реєстрами або базами (банками) даних відсутності у військовозобов`язаного законних підстав щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, оформлену автоматично, така відстрочка підлягає автоматичному скасуванню (п. 59 Порядку №560).
Відповідно до п. 60 Порядку №560, Комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади, інших державних органів для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів. Орган державної влади, інший державний орган здійснює розгляд відповідного запиту протягом п`яти робочих днів з дати його отримання.
Підтвердження достовірності та/або перевірка відомостей, зазначених у заяві, здійснюються шляхом електронної інформаційної взаємодії Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів з іншими державними реєстрами або базами (банками) даних.
Комісія зобов`язана розглянути отримані заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи календарних днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом дня, наступного за днем отримання інформації на запити до органів державної влади, інших державних органів.
На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.
У разі коли комісія надіслала відповідні запити до органів державної влади, інших державних органів для отримання інформації, строк розгляду заяви та документів, що підтверджують право військовозобов`язаного на відстрочку, не перевищує 15 календарних днів. У разі неотримання від органу державної влади, іншого державного органу відповіді на запит комісія не пізніше ніж на п`ятнадцятий день з дати реєстрації заяви приймає рішення на підставі поданих заявником документів. Про відсутність відповіді від органу державної влади, іншого державного органу на запит зазначається в протоколі.
Про прийняте комісією рішення заявникові повідомляється у спосіб, зазначений військовозобов`язаним у заяві про надання відстрочки, засобами телефонного, електронного або поштового зв`язку не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.
У разі позитивного рішення військовозобов`язаному видається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою згідно з додатком 6.
Про відмову у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляється письмово із зазначенням причини відмови за формою згідно з додатком 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.
До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
Так, відповідно до п.8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані усиновлювачі, на утриманні яких перебуває дитина (діти), яка (які) до моменту усиновлення була (були) дитиною-сиротою (дітьми-сиротами) або дитиною (дітьми), позбавленою (позбавленими) батьківського піклування, віком до 18 років, опікуни, піклувальники, прийомні батьки, батьки-вихователі, патронатні вихователі, на утриманні яких перебуває дитина-сирота (діти-сироти) або дитина (діти), позбавлена (позбавлені) батьківського піклування, віком до 18 років.
Згідно Додатку 5 до Порядку №560 (в редакції, чинній на дату ухвалення рішення комісією) затверджено перелік документів, що подаються військовозобов`язаним для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до підстав, зазначених у статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», зокрема для отримання відстрочки на підставі п.8 ч.1 ст. 23 вказаного Закону, надаються документи:
для підтвердження статусу дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування, - витяг із рішення районної, міської держадміністрації (військової адміністрації), виконавчого органу сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її утворення) ради про надання дитині (дітям) статусу дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування;
для патронатних вихователів - договір про патронат над дитиною, типова форма якого затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2021 р. № 893 (Офіційний вісник України, 2021 р., № 69, ст. 4386);
для опікунів, піклувальників - рішення районної, міської держадміністрації (військової адміністрації), виконавчого органу сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її утворення) ради або рішення суду про встановлення опіки, піклування; для усиновлювачів - рішення суду про усиновлення;
для прийомних батьків - договір про влаштування дітей на виховання та спільне проживання у прийомній сім`ї відповідно до додатка до Положення про прийомну сім`ю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2002 р. № 565 (Офіційний вісник України, 2002 р., № 18, ст. 926; 2006 р., № 6, ст. 299);
для батьків-вихователів - договір про організацію діяльності дитячого будинку сімейного типу відповідно до додатка до Положення про дитячий будинок сімейного типу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2002 р. № 564 (Офіційний вісник України, 2002 р., № 18, ст. 925; 2006 р., № 6, ст. 299).
Як зазначає позивач у позовній заяві, звертаючись до відповідача із заявою заяви про надання відстрочки за п.8 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» ним надані копії таких документів: копію паспорту дружини ОСОБА_2 , копію свідоцтва про шлюб, копії свідоцтв про народження ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , копії витягів про реєстрацію місця проживання позивача, дружини та дітей, копію рішення виконкому про встановлення опіки та довідку про доходи ОСОБА_2 .
В ході розгляду справи судом була досліджена копія рішення Виконавчого комітету Балтської міської ради Одеської області від 30.06.2023 №123.
У відповідності до положень резолютивної частини рішення Виконавчого комітету Балтської міської ради Одеської області від 30.06.2023 №123, зокрема значиться:
призначити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , опікуном над малолітнім ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та малолітньою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ;
місце проживання дітей визначити разом з опікуном ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 ;
зобов`язати опікуна ОСОБА_8 звітувати перед Службою у справах дітей Балтської міської ради Одеської області про свою діяльність щодо захисту прав та інтересів дітей.
Аналіз вищевказаного рішення Виконавчого комітету Балтської міської ради Одеської області від 30.06.2023 №123, а також інших документів, які надавались позивачем для отримання відстрочки від призову на військову службу за мобілізацією на підставі п.8 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», дає суду підстави дійти висновку, що той факт, що позивач знаходиться в зареєстрованому шлюбі з офіційним опікуном дітей-сиріт громадянкою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , проживає разом з нею за однією адресою та веде спільний побут не наділяє позивача статусу опікуна/піклувальника над малолітнім ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та малолітньою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Тобто, в даному випадку, при подачі вищевказаних документів на відстрочку позивачем дійсно не було надано рішення органу місцевого самоврядування, його виконавчого комітету або рішення суду про призначення ОСОБА_1 опікуном над малолітнім ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та малолітньою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що унеможливило комісію прийняти рішення про надання позивачу відстрочку від мобілізації.
Суд також враховує, що, на час розгляду справи, відповідно до даних Єдиного державного реєстру судових рішень, в провадженні Балтського районного суду Одеської області перебуває справа №493/2347/25 за позовною заявою ОСОБА_9 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу. Окрім того, судовим наказом Балтського районного суду Одеської області від 25.12.2025 у справі №493/2348/25 стягнуто з боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , щомісячно аліменти на користь стягувача ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , на утримання сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 23.12.2025 року до досягнення повноліття сином ОСОБА_10 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_11 .
Зазначені обставини суд враховує в силу приписів ч.4 ст.9 КАС України, відповідно до якої суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.
Суд зауважує, що реальність (справжність та правдивість) конкретної обставини фактичної дійсності не може бути сприйнята доведеною виключно через неспростування одним із учасників справи (навіть суб`єктом владних повноважень) декларативно проголошеного, але не доказаного твердження іншого учасника справи, позаяк протилежне явно та очевидно прямо суперечить меті правосуддя - з`ясування об`єктивної істини у справі.
Правильність саме такого тлумачення змісту ч.1 ст.77 та ч.2 ст.77 КАС України підтверджується правовим висновком постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2020р. по справі №520/2261/19, що визначений у ст.77 КАС України обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.
Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.
Суд зазначає, що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, однак позивач в ході судового розгляду справи не доведено ґрунтовності пред`явлених вимог.
Суд зауважує, що саме небезпідставність доводів позивача про неправомірність втручання в реалізацію його прав є умовою реалізації права на доступ до суду.
Отже, звертаючись до суду з позовом про захист своїх прав, позивач обтяжений обов`язком довести «небезпідставність» своїх доводів щодо порушеного права, за захистом якого він звернувся до суду, надавши відповідні докази, зі змісту яких можливо встановити наявність спору саме на момент звернення до суду.
Проаналізувавши обставини справи, з урахуванням нормативного регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно із ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Враховуючи вищевикладене, відповідно до основних засад адміністративного судочинства, вимог законодавства України, що регулює спірні правовідносини, та встановлених судом обставин, суд вважає, що позовні вимоги не належать до задоволення.
Підстави для розподілу судових витрат в порядку, передбаченому ст. 139 КАС України, відсутні.
Керуючись ст. 2, 5, 6, 9, 72, 77, 90, 120, 139, 241-246, 258, 262, 293, 295 КАС України, суд 
ВИРІШИВ:
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити в повному обсязі.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Дмитро БАБЕНКО

.