ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

18 грудня 2025 року 	м.Суми	

Справа №592/18778/24 
Номер провадження 22-ц/816/1318/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Філонової Ю. О. ,  Собини О. І. 

сторони:
позивач – АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ТАСКОМБАНК»,
відповідач – ОСОБА_1 ,
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ТАСКОМБАНК» - адвоката Лавріва Віталія Павловича
на заочне рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 січня 2025 року в складі судді Фоменко І.М., ухвалене в м. Суми,

                                                    В С Т А Н О В И В:

13 листопада 2024 року Акціонерне товариство «ТАСКОМБАНК» (далі - АТ «ТАСКОМБАНК»), в інтересах якого діє адвокат Лаврів В.П. звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 17 серпня 2021 року між банком та ОСОБА_1 укладено заяву-договір № 002/11264498-СК_SB про приєднання до публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб.
Відповідно до даної заяви-договору та паспорта споживчого кредиту, позивач надав відповідачу грошові кошти, встановивши суму кредитного ліміту в сумі 16 000 грн, процентна ставка за користування кредитом: 37,00 %.
Умови вищезазначеного кредитного договору відповідачем не виконані, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернуті. Станом на 28 жовтня 2024 року заборгованість за заявою - договором № 002/11264498-СК_SB від 17 серпня 2021 року становить 25 126 грн 11 коп., в т.ч.: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) – 16 000 грн; заборгованість по відсоткам (в т.ч. прострочена) – 9 126 грн 21 коп. і вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідача на його користь.
Заочним рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 січня 2025 року в задоволенні позову АТ «ТАСКОМБАНК» відмовлено за необґрунтованістю.
В апеляційній скарзі представник АТ «ТАСКОМБАНК» - адвоката Лаврів В.П., посилаючись на необґрунтованість рішення суду першої інстанції, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову в повному обсязі.
В доводах апеляційної скарги зазначається, що відповідачу видана банківська картка в межах  проекту «IZIbank», тому відповідач сам вправі вирішувати, коли і як використовувати наданий йому кредитний ліміт. Відповідач користувався активно кредитною карткою, а також погашав кредитну заборгованість, про що свідчить розрахунок заборгованості та виписки про рух коштів по рахунках.
Від відповідача відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не надходив.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи те, що ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на 1 січня 2025 року: 3028 * 30 = 90840 грн), розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач АТ «Таскомбанк» стверджує, що до них звернувся ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим 17 серпня 2021 року підписав заяву-договір про приєднання до публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 002/11264498-СК_SB. Однак, до позовної заяви не долучена копія вказаної заяви-договору № 002/11264498-СК_SB від 17 серпня 2021 року, підписана відповідачем ОСОБА_1 . До матеріалів справи долучена копія заяви-договору та копія паспорту на іншу особу, яка не є стороною у справі. 
Позивачем долучений розрахунок заборгованості по кредитному договору № 002/11264498-СК_SB від 17 серпня 2021 року, укладеному з позичальником ОСОБА_1 , відповідно до якого станом на 28 жовтня 2024 року заборгованість становить 25 126 грн 21 коп., в т.ч.: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) – 16 000 грн; заборгованість по відсоткам (в т.ч. прострочена) – 9 126 грн 21 коп. Тобто, сума, заявлена у прохальній частині позову - 25 126 грн 11 коп., а у розрахунку заборгованості 25 126 грн 21 коп., що на 0,10 грн відрізняється.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що на підтвердження доводів, вказаних в позовній заяві, позивачем не надано копію заяви-договору № 002/11264498-СК_SB від 17 серпня 2021 року, на який він посилався, а тому місцевий суд прийшов до висновку, що відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, зазначений в розрахунку, є правильним, а отже вважав позовні вимоги банку необґрунтованими.
Такий висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону, а помилкові доводи апеляційної скарги цих правильних висновків суду не спростовують.
Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).
Матеріалами справи доводиться, що на підтвердження своїх позовних вимог позивачем не було надано копію заяви-договору № 002/11264498-СК_SB від 17 серпня 2021 року, у зв`язку з чим неможливо перевірити зарахування коштів на рахунок відповідача, а також те, що такий переказ є завершеним, перевірити умови укладеного договору і саме із відповідачем у справі.
Відповідно до частин першої, другої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
У частині третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).
За встановлених обставин справи та з врахуванням наведених норм права, надані АТ «ТАСКОМБАНК» розрахунок заборгованості та виписки з особового рахунку відповідача не є достатніми доказами на підтвердження заявлених вимог.
З огляду на вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що позивачем не надано належних та допустимих доказів в обґрунтування заявлених вимог.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування чи зміни ухваленого рішення. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

                                                             У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ТАСКОМБАНК» - адвоката Лавріва Віталія Павловича залишити без задоволення.
Заочне рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 січня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає. 

Головуючий -  	В. І. Криворотенко	

Судді:                                                                                        Ю. О. Філонова 

                                                                                                   О. І. Собина