ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"21" січня 2026 р. Справа№ 911/2582/18
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Ходаківської І.П.
суддів: Демидової А.М. 
Владимиренко С.В. 

за участю секретаря судового засідання: Зозулі Н.М.
за участю представників:
від позивача: Миколюк М. Д.
від відповідача: не з`явились 
від прокуратури: Младаневич З. О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
Товариства з обмеженою відповідальністю "ПГ ІНВЕСТ"
на ухвалу господарського суду міста Києва від 30.09.2025 (про відмову у задоволенні зави про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню) (повна ухвала складена 01.10.2025)
у справі № 911/2582/18 (суддя О. М. Ярмак)
за позовом Керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПГ ІНВЕСТ"
про стягнення 11 113 497,02 грн

У С Т А Н О В И В :

Історія справи

Керівник Києво-Святошинської місцевої прокуратури звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом в інтересах держави в особі Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПГ ІНВЕСТ" про стягнення 11 113 497,02 грн заборгованості зі сплати пайових внесків щодо створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 19.11.2019 у справі №910/2582/18 позов задоволено повністю.

26.02.2020 на виконання вищевказаного рішення суду видано накази.

07.09.2020 судом видано дублікати виконавчих документів.

Представник відповідача звернувся до Господарського суду міста Києва з заявою про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою Господарського суду м. Києва віл 30.09.2025 у задоволенні зави Товариства з обмеженою відповідальністю "ПГ ІНВЕСТ" про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню у справі 911/2582/18 відмовлено.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Ухвалою Господарського суду м. Києва віл 30.09.2025 у задоволенні зави Товариства з обмеженою відповідальністю "ПГ ІНВЕСТ" про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню у справі 911/2582/18 відмовлено.

Постановляючи ухвалу суд виходив з того, що відповідачем не надано доказів відсутності у нього обов`язку повністю чи частково, відсутні також докази добровільного виконання боржником свого обов`язку.

Короткий зміст апеляційної скарги і заперечень на неї

Товариством з обмеженою відповідальністю "ПГ ІНВЕСТ" було подано до Північного апеляційного господарського суду подано апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.09.2025 у справі № 910/2582/18.

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю "ПГ ІНВЕСТ" зазначало, що у ТОВ відсутня заборгованість перед Борщівською сільською радою щодо сплати коштів пайової участі. В той же час, діючий на сьогоднішній день виконавчий лист на підставі рішення у справі №911/2582/18 є підставою для безпідставного стягнення з ТОВ "ПГ ІНВЕСТ" коштів на користь Борщагівською сільською радою.

Зокрема відповідач зазначав, що в ході провадження у справі № 911/3337/21 було установлено, що загальний розмір коштів, який був сплачений УК "ЕКОСОРБ", як попереднім забудовником, перевищує визначений для ТОВ "ПГ ІНВЕСТ" у договорі № 77 розмір пайового внеску, а тому покладення на ТОВ "ПГ ІНВЕСТ" обов`язку сплати пайовий внесок понад вказану суму - суперечить приписам чинного законодавства та є покладенням на господарюючого суб`єкта додаткових та нічим не обумовлених зобов`язань.

Петропавлівсько-Борщагівською сільською радою подано до суду відзив на апеляційну скаргу згідно якого останній просив суд відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "ПГ ІНВЕСТ" у задоволенні апеляційної скарги.

Заперечуючи проти доводів апелянта, позивач зазначив, що обставини вказані в заяві відповідача про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню потребують доведенню та оцінки судом саме при розгляді справи по суті та не можуть розглядатися при здійсненні контролю за виконанням рішення суду.

Процедура апеляційного провадження

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.11.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ПГ ІНВЕСТ" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.09.2025 у справі №911/2582/18. Витребувано невідкладно матеріали справи № 911/2582/18 з Господарського суду міста Києва. Призначено до розгляду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ПГ ІНВЕСТ" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.09.2025 у справі № 911/2582/18 на 10.12.2025.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.12.2025 продовжено строк розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ПГ ІНВЕСТ" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.09.2025 у справі № 911/2582/18. Розгляд справи відкладено на 21.01.2026.

Присутні у судовому засіданні 21.01.2026 представники позивача та прокуратури просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги.

Відповідач явку свого представника у судове засідання 21.01.2026 не забезпечив. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. 

До визначеної дати проведення судового засідання від вказаних учасників справи не надійшло заяв чи клопотань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, із вказівкою на наявність обставин, які б об`єктивно унеможливили розгляд справи у судовому засіданні 21.01.2026.

Враховуючи, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні, з метою дотримання принципу розумності строків розгляду справи, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутністю представника відповідача.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Згідно зі ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 271 ГПК України).

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції, перевірені та додатково установлені апеляційним господарським судом.

Предметом апеляційного перегляду є ухвала суду першої інстанції, постановлена за результатами розгляду заяви відповідача про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 №18-рп/2012).

Статтею 18 ГПК України, яка кореспондується зі статтею 326 цього кодексу, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Розділом V Господарського процесуального кодексу України врегулювано процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у господарських справах.

Згідно частин 1, 3 статті 327 ГПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами.

Відповідно частини 1 статті 328 ГПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин (ч. 2 ст. 328 ГПК України).

В постанові Верховного Суду від 16.01.2018 у справі №55/15479/15-ц було наголошено, що підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Ураховуючи імперативні приписи статті 129-1 Конституції України, статей 18, 326 ГПК України щодо обов`язковості виконання судового рішення, що набрало законної сили, положення статті 328 ГПК України визначає можливість визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню, лише за наявності для цього безумовних і безспірних підстав, тобто є процедурною нормою, що врегульовує правовідносини між боржником і стягувачем на стадії виконання рішення.

Отже, дослідженню, в даному випадку, підлягають обставини наявності визначених процесуальним законодавством підстав визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Процесуальним законодавством передбачено підстави, за якими наказ може бути визнано таким, що не підлягає виконанню, зокрема, у разі якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

За загальним правилом зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частини 1, 2 статті 598 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України).

Відповідно до приписів частини 1 статті 202 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарське зобов`язання припиняється: виконанням, проведеним належним чином; зарахуванням зустрічної однорідної вимоги або страхового зобов`язання; у разі поєднання управненої та зобов`язаної сторін в одній особі; за згодою сторін; через неможливість виконання та в інших випадках, передбачених цим Кодексом або іншими законами.

До відносин щодо припинення господарських зобов`язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 3 ст. 202 ГК України).

Правила припинення зобов`язання сформульовані в главі 50 "Припинення зобов`язання" розділу І книги п`ятої "Зобов`язальне право" ЦК України. Норми цієї глави передбачають, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України), переданням відступного (стаття 600 ЦК України), зарахуванням (стаття 601 ЦК України), за домовленістю сторін (стаття 604 ЦК України), прощенням боргу (стаття 605 ЦК України), поєднанням боржника і кредитора в одній особі (стаття 606 ЦК України), неможливістю виконання (стаття 607 ЦК України), смертю фізичної особи чи ліквідацією юридичної особи (статті 608 та 609 ЦК України).

При цьому, суд зазначає, що відповідачем не надано доказів відсутності у нього обов`язку повністю чи частково, відсутні також докази добровільного виконання боржником свого обов`язку.

Крім того судом установлено, що під час розгляду справи № 911/2582/18 судом досліджувались обставини щодо наявності заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "ПГ Інвест" перед Петропавлівсько-Борщагівською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області за договором про пайову участь №77 від 31.08.2016, однак відповідач не заперечував проти наявності заборгованості за вказаним договором. Рішення Господарського суду міста Києва від 19.11.2019 у справі №911/2582/18 набрало законної сили, а отже, в силу приписів статей 18, 326 ГПК України є обов`язковим до виконання на всій території України.

Існування заборгованості, підтверджене обов`язковими та такими, що підлягають виконанню, судовими рішеннями, надає особі, на чию користь воно було винесено, "легітимні сподівання" на те, що заборгованість буде йому сплачено та така заборгованість становить майно цієї особи у розумінні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції (рішення у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008, заява N3236/03, п. 43).

Посилання заявника, на переконання колегії суддів, на установлені обставини під час розгляду справи № 911/3337/21 є безпідставними, оскільки постановою Північного апеляційного господарського суду від 28.08.2024 у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ПГ ІНВЕСТ" до Борщагівської сільської ради Бучанського району Київської області про визнання недійсним договору № 77 про пайову участь у створенні інфраструктури сіл Петропавліська-Борщагівка та Чайки Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 31.08.2016 відмовлено.

З огляду на викладене, ураховуючи, що фактично і юридично обов`язок боржника (Товариства з обмеженою відповідальністю "ПГ Інвест"), покладений на нього зазначеним рішенням суду, яке примусово виконується, не виконаний і не припинений у передбаченому Законом України "Про виконавче провадження" порядку, відсутні підстави для задоволення заяви боржника про визнання наказу таким, що частково не підлягає виконанню відповідно до вимог ст. 328 ГПК України.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 276 ГПК України унормовано, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, апеляційний суд дійшов висновку, що ухвала Господарського суду міста Києва від 30.09.2025 у справі №911/2582/18 постановлена з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому підстави для її скасування відсутні. 

Доводи викладені в апеляційній скарзі висновків місцевого господарського суду не спростовують, а тому не убачається підстав для задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ПГ ІНВЕСТ"

У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на скаржника.

В силу положень ч. 3 ст. 287 ГПК України, ухвала суду першої інстанції про визнання чи відмову у визнанні виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, після її перегляду в апеляційному порядку не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 даної статті.

Керуючись ст.ст. 129, 255, 269, 271, 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ПГ ІНВЕСТ" залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду міста Києва від 30.09.2025 у справі №911/2582/18 залишити без змін.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повна постанова підписана 03.02.2026.

Головуючий суддя І.П. Ходаківська 

Судді А.М. Демидова

С.В. Владимиренко