КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Апеляційне провадження 
№22-ц/824/1562/2026 

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 січня 2026року  місто Київ
справа 756/11262/24

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.
суддів: Ратнікової В.М., Рейнарт І.М.

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 05 червня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Пукало А.В., у справі за позовом Комунального підприємства Виконавчого органу Київської міської державної адміністрації «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2024 року позивачКП Виконавчого органу КМДА «Київтеплоенерго» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з останньої на його користь заборгованості за послуги з:
централізованого гарячого водопостачання, яка утворилась до 01 травня 2018 року у розмірі 4165,30 грн.;
централізованого опалення за період з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року у розмірі 12444,40 грн.;
централізованого постачання гарячої води за період з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року у розмірі 10054,90 грн.;
з теплової енергії, яка утворилась з 01 листопада 2021 року у розмірі 21362,41 грн.;
з постачання гарячої води, яка утворилась з 01 листопада 2021 року у розмірі 14149,54 грн.;
абонентського обслуговування з теплової енергії у розмірі 749,93 грн.;
абонентського обслуговування з гарячого водопостачання у розмірі 483,99 грн.;
обслуговування вузла комерційного обліку послуг з централізованого постачання гарячої води у розмірі 5,32 грн.
В обґрунтування вимог посилався на те, що з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року позивачем надавалися послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та централізованого постачання гарячої води (послуги з ЦО/ЦПГВ), а з 01 листопада 2021 року, у зв`язку зі зміною законодавства, позивач є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води (послуги з ТЕ/ПГВ).
Вказував, що на виконання вимог законодавства, згідно з яким послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору-приєднання про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води, КП «Київтеплоенерго» підготувало та опублікувало договір про надання послуг централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 року №34 (5085).
Зазначав, що ОСОБА_1 є споживачем послуг з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та/або централізованого постачання гарячої води (постачання гарячої води) за адресою: АДРЕСА_1 .
Посилався на те, що 11 жовтня 2018 року між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго» укладено договір про відступлення права вимоги №602-18, відповідно до якого ПАТ «Київенерго» відступило, а КП «Київтеплоенерго» набуло права вимоги до фізичних осіб щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитої до 01 травня 2018 року теплової енергії.
Вказував, що відповідач від послуг централізованого опалення та/або центрального постачання гарячої води у встановленому Законом порядку не відмовлялася.
Позивач посилався на те, що він надає відповідачу послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, однак, остання, отримуючи вищезазначені послуги не здійснює їх оплату, у зв`язку з чим у ОСОБА_1 утворилася заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, яку позивач просить стягнути з останньої на свою користь.
Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 05 червня 2025 року позов КП Виконавчого органу КМДА «Київтеплоенерго» задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП Виконавчого органу КМДА «Київтеплоенерго» заборгованість за послуги з централізованого опалення за період з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року у розмірі 12444,40 грн.; заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води за період з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року у розмірі 10054,90 грн.; заборгованість за послуги з теплової енергії, яка утворилась з 01 листопада 2021 року у розмірі 21362,41 грн.; заборгованість за послуги з постачання гарячої води, яка утворилась з 01 листопада 2021 року у розмірі 14 149,54 грн.; заборгованість з плати за абонентське обслуговування з теплової енергії у розмірі 749,93 грн; заборгованість з плати за абонентське обслуговування з гарячого водопостачання у розмірі 483,99 грн.; заборгованість зі сплати внесків за обслуговування вузла комерційного обліку послуг з централізованого постачання гарячої води у розмірі 5,32 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП Виконавчого органу КМДА «Київтеплоенерго» судовий збір у розмірі 3 028 грн. та витрати, пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 43 грн.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просила оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.
В обґрунтування вимог посилалася на те, що висновки суду першої інстанції про те що, з матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов`язання виконує належним чином, здійснює надання житлово-комунальних послуг є помилковими так як позивач не надавав житлово-комунальні послуги в період з липня 2017 року по квітень 2018 року так як не був виконавцем послуг.
Вказувала, що позивачем до позовної заяви та в ході розгляду справи в суді першої інстанції не було долучено жодних належних та допустимих доказів про здійснення повірки будинкового лічильника з дотриманням міжповірочних інтервалів.
Зазначала, що матеріали справи не містять доказів перебування вузла комерційного обліку на абонентському обліку, проходження періодичної повірки, та обслуговування, зняття щомісячних показників, тому нараховані позивачем обсяги споживання відповідачем централізованого опалення є безпідставними.
Посилалася на те, що позивачем не надано та в позовній заяві не наведено жодного обґрунтованого розрахунку порядку, способу, формули визначення обсягів споживання теплової енергії між споживачами будинку №4-6, за період з листопада 2021 року по червень 2024 року, що виключає можливість стверджувати про правильність заявлених розміру позовних вимог.
Вказувала, що матеріали справи містять інформаційну довідку від 11 липня 2024 року №386465921 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, відповідно до якої лише 1/2 частина квартири АДРЕСА_2 належить ОСОБА_1 .
Вважає, що позивачем не правильно визначено коло відповідачів у справі, що є безумовною підставою у відмові в задоволенні позову у відповідній частині. 
Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.
Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
У порядку ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно з ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Оскільки дана справа є малозначною, тому розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.
З`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Частиною 1 ст.367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Згідно вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Статтями 7, 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII визначені права та обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, за якими споживач, зокрема, має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, та зобов`язаний оплачувати їх у строки, встановлені договором або законом.
Згідно з ч.1 ст.9 вказаного Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст.89 ЦПК України).
Як вбачається з матеріалів справи, розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 10 квітня 2018 року №591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам, у зв`язку з чим з 01 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води здійснює КП «Київтеплоенерго».
11 жовтня 2018 року між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго» було укладено договір №602-18 про відступлення права вимоги (цесії), за яким ПАТ «Київенерго» відступило право вимоги, а КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01 серпня 2018 року з урахуванням оплат, що отримані кредитором за період з 01 серпня 2018 року до дати укладення цього договору. Перелік договорів (особових рахунків), споживачів та сум грошових зобов'язань (основний борг), право вимоги яких відступається за цим договором, зазначається у додатку №1 та додатку №2 до цього договору.
Відповідно до додатку №2 до договору №602-18 про відступлення права вимоги (цесії) від 11 жовтня 2018 року № 602-18 позивач набув право вимоги заборгованості щодо боржника ОСОБА_1 за спожиті послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 4165,30 грн.
На підтвердження заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, спожиті відповідачем до 01 травня 2018 року, з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року та за послуги з постачання теплової енергії та гарячої води з 01 листопада 2021 року позивачем КП «Київтеплоенерго» надано розрахунки заборгованості.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги КП «Київтеплоенерго» та стягуючи з ОСОБА_1 заборгованість за житлово-комунальні послуги не звернув увагу на наступне.
Згідно з ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. 
Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових, та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.
Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Тлумачення наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна.
Частина 1 ст.48 ЦПК України визначає, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. 
За теоретичним визначенням «відповідач» - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.
Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.
Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача. 
Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. 
Частиною 2 ст.51 ЦПК України передбачено, що якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.
За змістом норм цивільного процесуального права з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та принципу змагальності сторін, саме на позивача покладено обов`язок визначати коло відповідачів у справі, предмет та підстави позову. 
При цьому суд під час розгляду справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та повинен вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.
Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача.
Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.
Аналогічні висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц.
Позивач КП Виконавчого органу КМДА«Київтеплоенерго» звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги пред`явив вимоги до ОСОБА_1 .
Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_1 є власником 1/2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , іншим співвласником вказаної квартири є: ОСОБА_2 , а тому останній разом з ОСОБА_1 повинен виконувати обов`язок по утриманню майна згідно своєї частки та нести тягар відповідальності перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними з цим майном.
Згідно реєстру територіальної громади м.Києва у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 з 22 лютого 1983 року та ОСОБА_2 .
Таким чином, належними відповідачами у даній справі мали бути: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Відповідно позивач мав право стягнути з останніх заборгованість згідно їх частки у праві власності (по 1/2 з кожного).
Не залучення до справи в якості співвідповідача ОСОБА_2 , який по закону несе відповідальність за сплату житлово-комунальних послуг, позбавило останнього подати до суду заяви, заперечення, а тому рішення у даній справі безпосередньо впливатиме на права та обов`язки ОСОБА_2 .
Отже, коло осіб - учасників справи позивач визначив з порушенням норм процесуального права. 
Оскільки, суб`єктний склад учасників справи визначає суд першої інстанції, а в даній справі не залучено всіх осіб, які є учасниками спірних матеріальних правовідносин в якості відповідачів, колегія суддів приходить до висновку, що позов в частині вимог про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за 1/2 частину у праві власності ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.
Разом з тим, оскільки ОСОБА_1 є власником 1/2 частини квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а відтак остання має зобов'язання оплачувати житлово-комунальні послуги згідно своєї частки.
Отже, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 відповідно до її частки (1/2) у праві власності на користь КП Виконавчого органу КМДА «Київтеплоенерго» заборгованості за послуги з:
централізованого гарячого водопостачання, яка утворилась з липня 2017 року по 01 травня 2018 року у розмірі 2082,65 грн.;
централізованого опалення за період з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року у розмірі 6222,20 грн.;
централізованого постачання гарячої води за період з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року у розмірі 5027,45 грн.;
з теплової енергії, яка утворилась з 01 листопада 2021 року по 30 червня 2024 року у розмірі 10681,21 грн.;
з постачання гарячої води, яка утворилась з 01 листопада 2021 року по 30 червня 2024 року у розмірі 7074,77 грн.;
абонентського обслуговування з теплової енергії у розмірі 374,96 грн.;
абонентського обслуговування з гарячого водопостачання у розмірі 242 грн.;
обслуговування вузла комерційного обліку послуг з централізованого постачання гарячої води у розмірі 2,66 грн.
Доказів на підтвердження того, що послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води до квартири відповідача за адресою: АДРЕСА_1 не надавалися або надавалися неналежним чином стороною відповідача надано не було.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що матеріали справи та позовна заява не містить обґрунтований розрахунок сум, що стягується зокрема 4165,30 грн. з щомісячним нарахуванням заборгованості здійсненої ПАТ «КИЇВЕНЕРГО», як виконавцем зазначеної послуги, колегія суддів відхиляє, оскільки в матеріалах справи наявний розрахунок заборгованості за послуги, надані з липня 2017 року по 01 травня 2018 року ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» на суму 4165,30 грн.
Доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять доказів перебування вузла комерційного обліку на абонентському обліку, проходження періодичної повірки, та обслуговування, зняття щомісячних показників, тому нараховані позивачем обсяги споживання відповідачем централізованого опалення є безпідставними колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки факт підключення будинку за адресою:  АДРЕСА_3 до централізованого опалення та постачання гарячої води в спірний період підтверджується нарядами на включення та відключення, які наявні в матеріалах справи, актом прийняття теплового вузла на облік, актом про готовність вузла комерційного обліку до роботи.
На вказане суд першої інстанції уваги не звернув, а відтак, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову КП Виконавчого органу КМДА«Київтеплоенерго».
На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.
Згідно з ч.ч.1, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до положень ст.141 ЦПК України колегія суддів пропорційно до задоволеної частини позовних вимог вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплату судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 1514 грн., а з позивача на користь відповідача судові витрати у розмірі 2271 грн. за подачу апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 376, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 05 червня 2025 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Комунального підприємства Виконавчого органу Київської міської державної адміністрації «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги - задовольнити частково.

Стягнути з  ОСОБА_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», місцезнаходження: місто Київ, площа І.Франка, 5, код ЄДРПОУ 40538421 заборгованість за послуги з: централізованого гарячого водопостачання у розмірі 2082 грн. 65 коп.; централізованого опалення у розмірі 6222 грн. 20 коп.; централізованого постачання гарячої води у розмірі 5027 грн. 45 коп.; з теплової енергії у розмірі 10681 грн. 21 коп.; з постачання гарячої води у розмірі 7074 грн. 77 коп.; абонентського обслуговування з теплової енергії у розмірі 374 грн. 96 коп.; абонентського обслуговування з гарячого водопостачання у розмірі 242 грн.; обслуговування вузла комерційного обліку послуг з централізованого постачання гарячої води у розмірі 2 грн. 66 коп. та витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 1514 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», місцезнаходження: місто Київ, площа І.Франка, 5, код ЄДРПОУ 40538421 на користь  ОСОБА_1 , яка проживає за адресою:  АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 судові витрати по сплаті судового збору в суді апеляційної інстанції у розмірі 2271 грн. 

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: