КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

П О С Т А Н О В А 

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2026 року місто Київ
єдиний унікальний номер справи: 369/17311/25
номер провадження: 33/824/801/2026
Суддя Київського апеляційного суду Верланов С.М., за участю захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Халупка Вячеслава Михайловича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1  на постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 грудня 2025 року,
В С Т А Н О В И В:
Постановою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 грудня 2025 року  ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та призначено йому стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн 00 коп., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Цією ж постановою стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп. 
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 грудня 2025 року скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, а також у зв`язку з недоведеністю вини та недостатністю доказів обвинувачення.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не перевірено законності зупинки, не надано мотивів щодо наявності таких підстав та не надано оцінки відповідним доводам захисту. Це є істотним порушенням, яке саме по собі дає підстави для висновку про недопустимість всіх подальших доказів.
Вказує, що суддею проігноровано факт відсутності належного роз`яснення прав, що є істотним порушенням, яке саме по собі дає підстави для висновку про неналежність та недопустимість доказів.
Зазначає, що обов`язковою умовою притягнення є: законність вимоги про огляд; дотримання процедури огляду; належне документування відмови. Посилається на те, що в матеріалах справи відсутній акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, а направлення на огляд не є доказом ні стану сп`яніння, ні належної відмови. Відсутні належно оформленні документи про відмову від проведення огляду. Не доведено, що наслідки відмови були чітко і повно роз`яснені до моменту прийняття особою рішення.
В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не з`явився, про час ті місце розгляду справи був повідомлений судом апеляційної інстанції завчасно, в установленому законом порядку. В той же час його захисник - адвокат Халупко В.М. вважав за можливе проводити розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 .
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Халупка В.М., який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав.
Відповідно до вимог ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також іншими документами.
Відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Згідно з положеннями ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання, зокрема, чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення.
З матеріалів справи вбачається, що суддя першої інстанції при розгляді справи по суті вказані вимоги закону виконав.
Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність не лише особи, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, а й тієї особи, яка керує транспортним засобом, але відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно з пунктом 2.5 Правил дорожнього руху (далі - ПДР) встановлено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже відмова особи від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є самостійною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
Висновок судді першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у зв`язку з його відмовою від проходження в установленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, підтверджений сукупністю зібраних та належним чином перевірених в судовому засіданні доказів та є правильним.
Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджується даними, які містять:
протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №442771 від 03 вересня 2025 року, згідно з яким встановлено, що 03 вересня 2025 року о 21 год 20 хв. в селі Білогородка по вул. Набережна, 22, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Volkswagen Transporter», державний номерний знак (далі - д.н.з.) НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння: нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота, нечітка мова. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу водій відмовився під запис на бодікамеру №853924, чим порушив пункт 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП (а.с.1);
письмове направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 03 вересня 2025 року, відповідно до якого у ОСОБА_1 у результаті огляду, проведеного поліцейським, виявлені ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови (а.с.2);
розписка, відповідно до якої ОСОБА_2 прийняла автомобіль «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_1 , на зберігання та зобов`язалась протягом 24 годин не передавати керування ним ОСОБА_1 (а.с.3);
відеозаписи з бодікамер працівників поліції (а.с.4);
У рішеннях Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, «Берктай проти Туреччини» від 08 лютого 2001 року, «Леванте проти Латвії» від 07 листопада 2002 року, які з урахуванням положень ст.ст.8, 9 Конституції України, ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, ЄСПЛ неодноразово вказував, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
З переглянутих судом апеляційної інстанції відеозаписів з нагрудних камер поліцейських вбачається, що працівники поліції підійшли до автомобіля «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_1 , за кермом якого знаходився ОСОБА_1 , представилися та попросили у водія документи (21 год 18 хв. відеозапису). Працівник поліції запитав у ОСОБА_1 чи вживав він алкоголь, оскільки у водія були ознаки того, що він вживав алкоголь. При цьому працівник поліції запитав чи буде ОСОБА_1 проходити огляд (21 год 21 хв. відеозапису). В подальшому ОСОБА_1 повідомив, що він згоден з працівником поліції, що він випивший, тільки що випив джинтонік (21 год 22 хв. відеозапису). Надалі працівник поліції запитав ОСОБА_1 чи буде він проходити огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння та повідомив, що він може пройти огляд у лікаря-нарколога, на місці зупинки за допомогою драгера, або ж відмовитися від проходження огляду (21 год 33 хв. відеозапису). В подальшому працівник поліції в черговий раз запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у лікаря-нарколога, на місці зупинки за допомогою драгера або відмовитися та повідомив що у всіх випадках будуть складатися матеріали за ч.1 ст.130 КУпАП (21 год 50 хв. відеозапису). На таку пропозицію ОСОБА_1 відповів, що він відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки він перенервував (21 год 51 хв. відеозапису). На запитання працівника поліції чи розуміє ОСОБА_1 те, що буде складено протокол, він ствердно кивнув головою. О 22 год 04 хв. відеозапису ОСОБА_1 було проголошено зміст протоколу.
Апеляційний суд враховує, що вказані вище докази отримані з дотриманням встановленого законом порядку та у передбачений законом спосіб. Відповідно відсутні будь-які сумніви у їх достовірності та істинності.
Протокол про адміністративне правопорушення та додані до нього матеріали по документуванню адміністративного правопорушення складено відповідно до вимог ст.256 КУпАП, Інструкції з оформленням поліцейським матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року (далі - Інструкція №1395), Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2015 року № 1376 (далі - Інструкція № 1376), Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735 (далі - Інструкція №1452/735).
Таким чином, висновок судді першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, є правильним і таким, що ґрунтується на матеріалах справи.
Також протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №442771 від 03 вересня 2025 року підписаний працівником поліції, який його склав, та ОСОБА_1 . Працівником поліції були роз`яснені ОСОБА_1 права, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП (пункт 13 протоколу). Будь-яких зауважень або заперечень на цей протокол та дії працівників поліції, ОСОБА_1 у вказаному протоколі не вказав.
Тому доводи апеляційної скарги про те, що під час складання протоколу ОСОБА_1 не були роз`яснені його права, передбачені cт.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, не ґрунтуються на матеріалах справи.
Крім того, право на захист ОСОБА_1 повністю забезпечено в ході розгляду справи суддею першої інстанції та під час перегляду справи в суді апеляційної інстанції, де він скористався правничою допомогою адвоката, мав можливість довести до відома суду усі обставини, на яких ґрунтується його позиція захисту, в тому числі і обставини, що виникли з моменту зупинки транспортного засобу працівниками поліції.
Доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні докази законності зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 , не заслуговують на увагу з таких підстав.
Диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, не лише особи, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, а й тієї особи, яка керує транспортним засобом, але відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та не залежить від законності зупинки чи перевірки документів водія працівниками поліції.
Отже, обставини законності зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 працівниками поліції жодним чином не впливають на доведеність факту наявності в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
При цьому, всупереч твердженням в апеляційній скарзі, працівниками поліції в направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції від 03 вересня 2025 року зазначено, що в ОСОБА_1 виявлені ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови.
Крім того, апеляційний суд враховує, що відповідно до пункту 2 розділу І Інструкції №1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Саме ці дискреційні повноваження поліцейського дають йому право самостійно визначати наявність чи відсутність підстав для проведення огляду водія на стан сп`яніння і не визначають часових рамок для виявлення таких ознак.
Твердження в апеляційній скарзі про те, що проведення будь-яких дій щодо огляду чи фіксації відмови без залучення двох свідків є порушенням порядку огляду особи, не ґрунтується на вимогах закону.
Відповідно до вимог ч.2 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Правовий аналіз вказаної норми свідчить про те, що обов`язкова присутність свідків під час огляду особи на стан сп`яніння на місці зупинки, передбачена виключно у разі неможливості застосування технічних засобів відеозапису.
При цьому, як встановлено з матеріалів справи, відеозапис, який долучений до матеріалів справи, повністю відображає події, що відбулися 03 вересня 2025 року. Так само відеозапис містить пропозиції працівника поліції на проведення огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, так і у лікаря-нарколога, на що ОСОБА_1 категорично відмовився.
Отже, запропонувавши водію ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, як на місці зупинки транспортного засобу, так і в найближчому закладі охорони здоров`я, та фіксуючи зазначений процес на відео, поліцейський правомірно не залучив свідків.
Доводи апеляційної скарги по те, що до матеріалах справи відсутній акт огляду на стан алкогольного сп`яніння, що, на думку скаржника, передбачено розділом ІІІ Інструкції №1452/735, апеляційний суд відхиляє як безпідставні, виходячи з такого.
Так, розділ ІІІ Інструкції №1452/735 встановлює порядок проведення огляду на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я і оформлення його результатів.
Відповідно до пункту 18 розділу ІІІ Інструкції №1452/735 акт медичного огляду особи складається в одному примірнику, який залишається в закладі охорони здоров`я.
За таких обставин посилання в апеляційній скарзі на відсутність в матеріалах справи акту огляду на стан алкогольного сп`яніння, що, на думку скаржника, передбачено розділом ІІІ Інструкції №1452/735, є помилковим.
Між тим, ОСОБА_1 притягується до адміністративної відповідальності за відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку, відмова якого зафіксована на долучений до матеріалів справи відеозапис.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що матеріалами справи не доведено, що наслідки відмови були чітко і повно роз`яснені до моменту прийняття особою рішення, апеляційний суд оцінює критично, виходячи з такого.
Як встановлено з відеозапису працівник поліції запитав ОСОБА_1 чи буде він проходити огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння та повідомив, що він може пройти огляд у лікаря-нарколога, на місці зупинки за допомогою драгера, або ж відмовитися від проходження огляду (21 год 33 хв. відеозапису). В подальшому працівник поліції в черговий раз запропонував ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у лікаря-нарколога, на місці зупинки за допомогою драгера або відмовитися та повідомив, що у всіх випадках будуть складатися матеріали за ч.1 ст.130 КУпАП (21 год 50 хв. відеозапису). На таку пропозицію ОСОБА_1 відповів, що він відмовляється від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки він перенервував (21 год 51 хв. відеозапису). На запитання працівника поліції чи розуміє ОСОБА_1 те, що буде складено протокол, він ствердно кивнув головою.
Обов`язок водія на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин імперативно передбачений пунктом 2.5 ПДР.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» («O'Halloran and Francis v. the United Kingdom») від 02 червня 2007 року, ЄСПЛ у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отже ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати транспортним засобом, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону
При цьому апеляційний суд враховує, що ст.130 КУпАП та Інструкція №1452/735, не містять виключень, які б дозволяли водію відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння за наявності підстав для проведення такого огляду, а тому відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за будь-яких обставин тягне за собою складання протоколу про адміністративне правопорушення. Більше того, переглянутий апеляційним судом відеозапис з нагрудних камер працівників патрульної поліції доводить, що відмова ОСОБА_1 від проходження огляду для визначення стану наркотичного сп`яніння була усвідомленою, оскільки останній повідомив працівникам поліції, що він випивший, тільки що випив джинтонік (21 год 22 хв. відеозапису).
За таких обставин ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння через об`єктивний ризик, що такий огляд покаже позитивний результат, а тому суд апеляційної інстанції вважає, що посилання в апеляційній скарзі на те, що наслідки відмови не були чітко і повно роз`яснені до моменту прийняття особою рішення, є маніпулятивними та спрямованими на бажання уникнути відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Інших переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді в оскаржуваній постанові і були підставами для її скасування та закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ним не наведено і при розгляді апеляційної скарги не встановлено.
Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що суддею першої інстанції прийняте законне і обґрунтоване судове рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з наведенням обґрунтованої мотивації прийнятого рішення.
Суд апеляційної інстанції вважає, що обраний суддею першої інстанції ОСОБА_1 вид адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 грн 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, відповідає обставинам справи та вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП. Крім того, санкцією ч.1 ст.130 КУпАП не передбачено альтернативних видів стягнення.
Враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 грудня 2025 року є законною та обґрунтованою, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.294 КУпАП, суддя апеляційного суду,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Постанову судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 грудня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Київського
апеляційного суду С.М.Верланов