Ухвала
 
08 грудня 2025 року
м. Київ
 
справа № 711/3911/25
провадження № 61-15306ск25
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,
 
розглянувши касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси                 від 30 липня 2025 року та постанову Черкаського апеляційного суду                               від 06 листопада 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про відшкодування шкоди,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У травні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила стягнути з відповідача на свою користь за протиправні дії моральну та матеріальну шкоду в розмірі 20 000,00 грн.
 
Придніпровський районний суд м. Черкаси рішенням від 30 липня 2025 року позовні вимоги задовольнив частково. Стягнув з Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на користь ОСОБА_1 шкоду в розмірі 1 000,00 грн. В решті позову відмовив. Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.
 
Черкаський апеляційний суд постановою від 06 листопада 2025 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області залишив без задоволення, а рішення Придніпровського районного суду                 м. Черкаси від 30 липня 2025 року - без змін.
 
05 грудня 2025 року Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області через підсистему «Електронний суд» надіслало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси                 від 30 липня 2025 року та постанову Черкаського апеляційного суду                               від 06 листопада 2025 року у цій справі.
 
Згідно із пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на                      01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
 
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено, що з 01 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3 028,00 грн.
 
Ціна позову в цій справі становить 20 000,00 грн, що станом на 01 січня 2025 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00 грн х 250 = 757 000,00 грн). 
 
У касаційній скарзі заявник посилається на те, що  справа має для нього виняткове значення (підпункт «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України), оскільки порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального  та процесуального права під час ухвалення судового рішення спричиняє нецільове використання коштів з Державного бюджету України, чим впливає на його наповнення. 
 
Оцінка судом  «винятковості»  може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає  її  такою, що має для нього виняткове  значення.  Винятковість  значення  справи  для  учасника  справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. Відтак, особа, яка подає касаційну скаргу, має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційній скарзі. 
 
Аналіз наведених у скарзі доводів не дає підстав для висновку про те, що вказана справа має  виняткове  значення  для  учасника справи, який  подає касаційну скаргу, оскільки незгода з оскаржуваним судовим рішенням не свідчить про винятковість справи для заявника, як і не може вказувати на таку обставину, як негативні наслідки для останньої внаслідок прийняття такого судового рішення. 
 
Інших підстав, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких суд  міг  би  визнати  оскаржуване  судове  рішення таким, що підлягає касаційному оскарженню, у касаційній скарзі не зазначено та не обґрунтовано.
 
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.
 
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
 
Верховним Судом взято до уваги, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.
 
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Оскільки оскаржувані заявником судові рішення ухвалено в справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і вони не підлягають касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.
 
Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 30 липня 2025 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 06 листопада 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про відшкодування шкоди.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                          А. Ю. Зайцев
            
                                                                                                          Є. В. Коротенко
            
                                                                                                                      М. Ю. Тітов