ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1026/26 Справа № 173/2372/25 	  	Головуючий у першій інстанції:  Челюбєєв Є. В. Суддя-доповідач:  Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 січня 2026 року Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого –    Красвітної Т.П., 
суддів:     Городничої В.С., Никифоряка Л.П.,
за участю секретаря   Марченко С.Ю., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області у складі судді Челюбєєва Є.В. від 08 вересня 2025 року по справі за заявою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», треті особи - Верхньодніпровська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, Центр надання адміністративних послуг Верхньодніпровської міської ради, про витребування доказів до пред`явлення позову,– 

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 08 вересня 2025 року у задоволенні заяви представника заявника Дудки Вікторії Борисівни, яка діє в інтересах Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», треті особи - Верхньодніпровська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, Центр надання адміністративних послуг Верхньодніпровської міської ради, про витребування доказів до пред`явлення позову - відмовлено.
В апеляційній скарзі АТ КБ “ПриватБанк”, посилаючись на порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали і направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України. 
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог заяви, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали, виходячи з наступного.
Встановлено, що у вересні 2025 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з заявою про витребування доказів до пред`явлення позову, в якій просить витребувати у Верхньодніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області копії спадкових справ, заведених після смерті ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ; витребувати у Центру надання адміністративних послуг Верхньодніпровської міської ради інформацію про осіб, зареєстрованих за однією адресою зі спадкодавцем ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) станом на дату смерті померлої - ІНФОРМАЦІЯ_1 та інформацію про осіб, зареєстрованих за однією адресою зі спадкодавцем ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) станом на дату смерті померлої - ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Кредитний договір №DZV0GА0000000008 від 26.06.2008. ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник помер. На момент смерті позичальник не виконав взятих на себе зобов`язань, у зв`язку з чим за вищевказаним кредитним договором залишилась заборгованість у загальному розмірі 58840,00 грн. 03.11.2022 та 18.06.2025 банк звернувся з претензією кредитора до Верхньодніпровської державної нотаріальної контори, яка у листі від 16.11.2022 та від 26.06.2025 відмовила банку у наданні інформації у зв`язку з дією положень ст. 8 Закону України «Про нотаріат». У забезпечення виконання позичальником зобов`язань за вищезазначеним договором, ОСОБА_2 та Банк уклали Договір іпотеки №DZV0GА0000000008 від 26.06.2008. ІНФОРМАЦІЯ_2 іпотекодавець помер, що підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 13.01.2025. 20.02.2025 Банк звернувся з претензією кредитора до Верхньодніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, відповідь на яку не отримав. Таким чином, отримання Банком самостійно інформації про спадкоємців Позичальника та Іпотекодавця не є можливим у зв`язку з дією положень ст. 8 Закону України “Про нотаріат”. Також отримання позивачем інформації про осіб, які зареєстровані за однією адресою із спадкодавцем ускладнюється тим, що відповідно до ст. 5 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані є інформацією з обмеженим доступом, згідно з статтею 14 поширення персональних даних без згоди суб`єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Без вищевказаної інформації банк позбавлений можливості захистити свої права та інтереси у судовому порядку, адже пред`явлення позову до невідомих осіб не допускається. Метою процесуального інституту витребування доказів є допомога сторонам в отриманні доказів, які вони не можуть одержати самостійно, що підтверджується обов`язком особи, яка заявляє клопотання про витребування доказів, долучити до нього відомості про неможливість отримання таких доказів особисто. Заявник констатує, що він наразі позбавлений можливості захистити свої права та інтереси в судовому порядку, оскільки не володіє інформацією про спадкоємців, а відтак не може визначити підсудність майбутнього позову та виконати вимоги процесуального закону в частині зазначення у позові інформації про відповідачів. Пред`явлення позовів до невідомих осіб, без зазначення відповідачів, ЦПК України не допускається.
Частиною 1 ст. 76 ЦПК України передбачено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
За правилами ч. 4 ст. 84 ЦПК України суд може витребувати докази також до подання позову як захід забезпечення доказів у порядку, встановленому статтями 116-118 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.
Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЦПК України заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви. Забезпечення доказів до подання позовної заяви здійснюється судом першої інстанції за місцезнаходженням засобу доказування або за місцем, де повинна бути вчинена відповідна процесуальна дія. Забезпечення доказів після подання позовної заяви здійснюється судом, який розглядає справу (ч. 4 ст. 116 ЦПК України).
Згідно з п. 4 – 6 ч. 1 ст. 117 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів зазначається: докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; обґрунтування необхідності забезпечення доказів; спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази, у разі необхідності особу, у якої знаходяться докази.
Під час вирішення питання про забезпечення доказів суд ураховує не тільки права та інтереси заявника, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені, у зв`язку із задоволенням заяви про забезпечення доказів.
За змістом ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено, або збирання та подання останніх стане згодом неможливим чи утрудненим.
Тобто забезпечення доказів - це механізм не лише здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, а й насамперед запобігти їх імовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.
Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 9901/845/18.
Таким чином, заяву про забезпечення доказів, подану в порядку ст. 116-117 ЦПК України, слід відрізняти від клопотання про витребування доказів, яке може бути подане учасником справи відповідно до ст. 84 ЦПК України, оскільки вони є різними за своєю правовою природою.
Звернувшись до суду із заявою про витребування доказів у Верхньодніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області копії спадкових справ, заведених після смерті ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ; у Центру надання адміністративних послуг Верхньодніпровської міської ради інформацію про осіб, зареєстрованих за однією адресою зі спадкодавцем ОСОБА_1 станом на дату смерті померлої - ІНФОРМАЦІЯ_1 та інформацію про осіб, зареєстрованих за однією адресою зі спадкодавцем ОСОБА_2 станом на дату смерті померлої - ІНФОРМАЦІЯ_2 , - АТ КБ "Приватбанк" не зазначив підстав, за яких можна припустити, що зазначені ним докази можуть бути втрачені або збирання або подання цих доказів стане згодом неможливим або утрудненим.
При цьому заявник послався лише на відмову Верхньодніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області у наданні йому на запит заведених після смерті ОСОБА_1 та ОСОБА_2 копій спадкових справ. Доказів звернення до Центру надання адміністративних послуг Верхньодніпровської міської ради та відмови у наданні інформації про зареєстрованих за адресою проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 осіб - банк взагалі суду не надав.
За таких обставин, враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що заява АТ КБ “Приватбанк” про витребування доказів до пред`явлення позову (ч. 4 ст. 84 ЦПК України) не містить обґрунтування того, що докази, які просить витребувати заявник до пред`явлення позову, можуть бути втрачені або їх збирання чи подання стане згодом неможливим чи утрудненим, а тому правильно відмовив у задоволенні заяви про витребування доказів до пред`явлення позову.
Крім того, банк взагалі не надав суду доказів звернення до Центру надання адміністративних послуг Верхньодніпровської міської ради та відмови у наданні інформації про зареєстрованих за адресою проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 осіб. 
Посилання заявника на ст. 5 Закону України "Про захист персональних даних", що персональні дані є інформацією з обмеженим доступом не спростовують факту відсутності звернення останнього до Центру надання адміністративних послуг відповідної територіальної громади, та відсутності відмови Центру у наданні такої інформації, оскільки саме він володіє інформацією про зареєстрованих осіб за місцем проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на день смерті. 
Посилання апелянта на те, що встановлення режиму воєнного стану дає підстави припускати, що засіб доказування, який просить витребувати заявник, може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим, є лише припущенням заявника. Крім того , бази даних, інформацію з яких просить витребувати Банк, містяться не лише на письмових але і на електронних носіях.
Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з ухвалою місцевого суду, переоцінки висновків районного суду та не спростовують правильність ухвали суду першої інстанції.
За таких обставин, враховуючи викладене апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» – залишити без задоволення. 
Ухвалу Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 08 вересня 2025 року – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає. 
Повний текст постанови складено 02 лютого 2026 року. 

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді В.С. Городнича

Л.П. Никифоряк