ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

30 січня 2026 року	Справа №160/32959/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Царікової О.В., 
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69005, м. Запоріжжя, просп. Соборний, буд. 158-Б; ЄДРПОУ 20490012) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язати вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

18.11.2025 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому позивач просить:
-визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області П/С № 923290125550 від 04.07.2025 (11273/04-16) щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті допомоги на поховання за померлу ОСОБА_2 ;
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити нарахування та виплату допомоги на поховання у розмірі двомісячної пенсії, яку отримувала ОСОБА_2 на момент смерті, особі, яка здійснила її поховання - ОСОБА_1 ;
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області П/С № 923290125550 від 04.07.2025 (11274/04-16) щодо відмови ОСОБА_1 у оформлені та виплаті сум недоотриманої пенсії у зв`язку із смертю ОСОБА_2 за період з 01.08.2024 року по день смерті ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області нарахувати та виплатити суми недоотриманої пенсії у зв`язку із смертю ОСОБА_2 за період з 01.08.2024 року по день смерті ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що її матір ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 09.06.2025. Позивач, як особа, яка здійснила поховання своєї матері, має право на отримання допомоги на поховання в розмірі двомісячної пенсії. У зв`язку з чим, позивач звернулась із заявами до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про виплату суми пенсії, що належала її матері та залишилася недоотриманою у зв`язку з її смертю, а також допомоги на поховання. Рішеннями Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області П/С № 923290125550 від 04.07.2025 (11273/04-16) та № 923290125550 від 04.07.2025 (11274/04-16) відмовлено позивачу у виплаті недоотриманої пенсії померлої ОСОБА_2 та в оформленні та виплаті допомоги на поховання у зв`язку з тим, що виплата пенсії ОСОБА_2 призупинена з 01.08.2024 р. відповідно до пункту 4 частини першої статті 49 Закону №1058, а оскільки статтею 53 Закону № 1058 допомога на поховання пенсіонера виплачується в розмірі двомісячної пенсії, яку отримував пенсіонер на момент смерті, в той же час ОСОБА_2 на момент смерті пенсію не отримувала із заявою про поновлення виплати не зверталася.
Позивач вважає такі рішення відповідача протиправними, у зв`язку з чим звернулась до суду.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.11.2025 означену позовну заяву залишено без руху. Встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня отримання копії ухвали суду для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду оригіналу документа про доплату судового збору у розмірі 1211,20 грн.
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла заява від представника позивача про усунення недоліків в якій зазначено, що до позовної заяви були долучені докази сплати судового збору, а саме квитанція №9387-6443-6420-8471 від 12.08.2025 на суму 1211,20 грн. та квитанцію № 8397-1411-1966-4067 від 15.11.2025 на суму 1211,20 грн., у зв`язку з чим просить врахувати їх та відкрити провадження по справі.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивачем повністю усунуто недоліки позовної заяви та у строк, встановлений в ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху.
10.12.2025 ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі та призначено розгляд останньої за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
25.12.2025 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду від Головного управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області надійшов відзив на позовну заяву (вх. №69462/25), в якому останній заперечив проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що згідно зі статтею 53 Закону № 1058 у разі смерті пенсіонера особам, які здійснили його поховання, виплачується допомога на поховання пенсіонера в розмірі двомісячної пенсії, яку отримував пенсіонер на момент смерті. 01.07.2025 року ОСОБА_1 подала заяву щодо оформлення допомоги на поховання за померлу ОСОБА_2 . ОСОБА_2 перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримувала пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 (далі- Закон №1058). Згідно паспорту громадянина України, який міститься у електронній справі померлої ОСОБА_2 серія НОМЕР_3 , виданого 21.01.1997 Дніпроруднівським МВМ Василівського УМВС України в Запорізькій області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , є тимчасово окупованою Російською Федерацією територією України. Виплата пенсії ОСОБА_2 призупинена з 01.08.2024 р. відповідно до пункту 4 частини першої статті 49 Закону №1058, у зв`язку з неотриманням призначеної пенсії протягом 6 місяців поспіль. За життя отримувачка пенсійних виплат до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою щодо поновлення виплати пенсії, в тому числі із повідомленням про неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації не зверталась. Пенсійна справа знята з обліку з 01.07.2025, у зв`язку зі смертю пенсіонера ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вважаємо, що позивачу правомірно відмовлено у виплаті допомоги на поховання, оскільки статтею 53 Закону №1058 допомога на поховання пенсіонера виплачується в розмірі двомісячної пенсії, яку отримував пенсіонер на момент смерті, в той же час ОСОБА_2 на момент смерті пенсію не отримувала із заявою про поновлення виплати не зверталася.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Позивач є донькою ОСОБА_2 , відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 24.05.1975.
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що зроблено відповідний актовий запис № 354 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 від 09.06.2025.
Позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з заявою від 01.07.2025 № 2461 про виплату допомоги на поховання померлої ОСОБА_2 та з заявою від 01.07.2025 № 2464 з приводу виплати недоотриманої пенсії.
04.07.2025 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області за принципом екстериторіальності розглянуто заяву ОСОБА_1 від 16.06.2025 стосовно оформлення виплати на поховання та прийнято рішення №923290125550, яким відмовлено в оформленні та виплаті допомоги на поховання.
В даному рішенні зазначено наступне:
ОСОБА_1 , 01.07.2025 подала заяву № 2461 щодо оформлення допомоги на поховання за померлу ОСОБА_2 .
Заявником надані скановані копії оригіналів наступних документів: 
- заява щодо виплати допомоги на поховання від 16.06.2025 року № 2250; 
паспорт ОСОБА_1 серія НОМЕР_5 , виданий 1217, 16.07.2020 р.; 
картка платника податків ОСОБА_1 ; 
свідоцтво про смерть ОСОБА_2 , видане Амур - Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 09.06.2025 серія НОМЕР_6 , місце смерті - місто Дніпро, Дніпропетровської області; витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання від 09.06.2025 № 00051675862.
За матеріалами електронної пенсійної справи ОСОБА_2 перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області з дислокацією у місті Василівка та отримувала пенсію за віком, призначену відповідно до Закону №1058. 
Згідно паспорту громадянина України, який міститься у електронній справі померлої ОСОБА_3 серія НОМЕР_3 , виданого 21.01.1997 Дніпроруднівським МВМ Василівського УМВС України в Запорізькій області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , є тимчасово окупованою російською федерацією територією України.
Виплата пенсії ОСОБА_2 призупинена з 01.08.2024 р. відповідно до пункту 4 частини першої статті 49 Закону №1058, у зв`язку з неотриманням призначеної пенсії протягом 6 місяців поспіль. 
За життя отримувачка пенсійних виплат до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою щодо поновлення виплати пенсії, в тому числі із повідомленням про неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації не зверталась.
Пенсійна справа знята з обліку з 01.07.2025, у зв`язку зі смертю пенсіонера ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Статтею 53 Закону №1058 визначено, що у разі смерті пенсіонера особам, які здійснили його поховання, виплачується допомога на його поховання в розмірі двомісячної пенсії, яку отримував пенсіонер на момент смерті.
Статтею 1219 Цивільного Кодексу України визначено, що не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема право на пенсію. 
На підставі вищевикладеного, враховуючи норми статті 53 та вимоги пункту 14-4 розділу XV «Прикінцеві положення Закону №1058, прийнято рішення щодо відмови ОСОБА_1 у оформленні та виплаті допомоги на поховання за померлу ОСОБА_2 за заявою від 01.07.2025 № 2461.
04.07.2025 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області за принципом екстериторіальності розглянуто документи ОСОБА_1 від 01.07.2025 стосовно оформлення виплати недоотриманої пенсії та прийнято рішення №923290125550, яким відмовлено у виплаті недоотриманої пенсії за померлу ОСОБА_2 .
В даному рішенні зазначено наступне:
Виплата пенсії ОСОБА_2 призупинена з 01.08.2024 р. відповідно до пункту 4 частини першої статті 49 Закону №1058, у зв`язку з неотриманням призначеної пенсії протягом 6 місяців поспіль.
За матеріалами електронної пенсійної справи ОСОБА_2 перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримувала пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003. 
Згідно паспорту громадянина України, який міститься у електронній справі померлої ОСОБА_2 серія НОМЕР_3 , виданого 21.01.1997 Дніпроруднівським МВМ Василівського УМВС України в Запорізькій області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , є тимчасово окупованою Російською Федерацією територією України.
За життя отримувачка пенсійних виплат ОСОБА_2 до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою щодо поновлення виплати пенсії, в тому числі з повідомленням про неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації не зверталась. 
Статтею 1219 Цивільного Кодексу України визначено, що не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема право на пенсію.
Враховуючи вимоги пункту 14-4 розділу XV «Прикінцеві положення Закону №1058, прийнято рішення щодо відмови ОСОБА_1 в оформленні та виплаті суми недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 за заявою від 01.07.2025 № 2464.
Вважаючи протиправними рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо відмови у виплаті суми пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з її смертю та допомоги на поховання, позивач звернулась до суду з цією позовною заявою.
Вирішуючи позовні вимоги по суті спору, суд враховує таке.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом.
Питання виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера врегульовано статтею 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Так, відповідно до частин 1 та 2 статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.
Члени сім`ї, зазначені в частині 1 цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну.
Згідно із частиною 3 статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.
Системний аналіз вищенаведених правових норм свідчить, що пенсійним законодавством закріплено спеціальний порядок переходу права на отримання сум недоотриманої пенсії у разі смерті пенсіонера. Так, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набуває іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати її як спадщину. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що суми соціальних виплат, у даному випадку пенсії, передаються членам сім`ї спадкодавця.
При цьому, сумами пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, слід вважати і суми пенсії, які не були отримані пенсіонером за життя, внаслідок неправомірних дій органу Пенсійного фонду України, який не виконав у добровільному порядку судове рішення, що набрало законної сили, і яким пенсійний орган було зобов`язано провести нарахування та виплату підвищення до пенсії, або пенсію в цілому.
Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 13.12.2018 року у справі №2-а-1710/11, від 14.02.2019 року у справі №2-а-2727/11/2209, від 07.03.2019 року у справі №617/7748/12, від 08.08.2019 року у справі №127/2-а-11792/11, від 05.08.2020 року у справі № 673/393/19, від 27.08.2020 року у справі №804/536/18.
Для вказаної категорії пенсіонерів постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1) затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Порядком № 22-1, зокрема, пунктом 2.26, передбачено, що для виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, надається свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки з померлим пенсіонером, документ, що посвідчує особу заявника. Непрацездатними членами сім`ї, зазначеними у частині другій статті 36 Закону, подаються документи, які засвідчують, що вони перебували на утриманні померлого пенсіонера. Члени сім`ї надають паспорт або інші документи, які підтверджують проживання з пенсіонером на день його смерті. Для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини, у зв`язку з відсутністю членів сім`ї або в разі незвернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію, надається документ, що посвідчує особу заявника, свідоцтво про смерть, свідоцтво про право на спадщину.
Водночас, зі смертю особи, незалежно від її статусу, пов`язаний інститут спадкування, що регламентується, головним чином, нормами цивільного права.
Згідно зі статтею 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтями 1218, 1219 Цивільного кодексу України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) право на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.
Згідно зі статтею 1227 Цивільного кодексу України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Зміст частини третьої статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" узгоджується зі змістом статті 1227 Цивільного кодексу України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Таким чином, у контексті спірних правовідносин, які виникли у цій справі, суд зазначає, що особливість пенсійних (публічно-правових) відносин у сфері соціального захисту між конкретною особою та Пенсійним фондом України полягає в тому, що вони нерозривно пов`язані з особою пенсіонера, а відтак після смерті цієї особи зобов`язання Пенсійного фонду України, за загальним правилом, не можуть бути об`єктом спадкування та виплат на майбутнє його спадкоємцям.
Водночас, недоотримана, у зв`язку зі смертю пенсіонера, сума пенсії, на яку він мав право, виплачується, зокрема, в порядку Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Вказані положення зазначеного закону дають змогу дійти висновку, що виплата суми пенсії, яка не була одержана за життя пенсіонера, за загальним правилом, здійснюється у позасудовому порядку (добровільно) органами Пенсійного фонду України членам сім`ї, особам, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, особам, що знаходилися на його утриманні, які звернулися із відповідною заявою протягом 6 місяців з дня смерті пенсіонера.
У разі відсутності членів сім`ї або в разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в межах цього строку суми пенсій, призначених, зокрема, за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», можуть входити до складу спадщини.
Сума пенсії, яка не була одержана за життя пенсіонера охоплює собою всю суму заборгованості Пенсійного фонду України, у тому числі, кошти, які нараховані на виконання рішення суду, але невиплачені.
За обставинами даної справи слідує, що ОСОБА_2 перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримувала пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003. Виплата пенсії ОСОБА_2 призупинена з 01.08.2024 р. відповідно до пункту 4 частини першої статті 49 Закону №1058, у зв`язку з неотриманням призначеної пенсії протягом 6 місяців поспіль. За життя ОСОБА_2 до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою щодо поновлення виплати пенсії, в тому числі з повідомленням про неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації не зверталась. 
Також суд звертає увагу, що згідно паспорту громадянина України, який міститься у електронній справі померлої ОСОБА_2 серія НОМЕР_3 , виданого 21.01.1997 Дніпроруднівським МВМ Василівського УМВС України в Запорізькій області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , є тимчасово окупованою Російською Федерацією територією України.
Втім, матеріали справи не містять довідки на ім`я померлої про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи, а також заяв до пенсійного органу про поновлення їй пенсії.
В свою чергу, виходячи з аналізу вищезазначених судом правових норм, суми пенсії, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Предметом спадкування можуть бути лише конкретні суми виплат, які належали спадкодавцеві за життя і залишилися недоотриманими у зв`язку з його смертю.
Відтак, суд звертає увагу, що сума пенсії, яка не була нарахована пенсіонеру, не може вважатися недоодержаною сумою пенсії і не підлягає виплаті в порядку статті 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та не входить до складу спадщини.
Про те, що предметом спадкування можуть бути лише конкретні суми виплат, які належали спадкодавцеві за життя і залишилися недоотриманими у зв`язку з його смертю підтверджується усталеною правовою позицією, що висловлена Верховним Судом у постановах від 14 травня 2021 року у справі N 1.380.2019.002606, від 05 липня 2021 року у справі N 2-а-2691/2009, від 15 червня 2022 року у справі №640/5942/21.
У зв`язку з чим, суд приходить до висновку позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.
Щодо позовних вимог про виплату допомоги на поховання, суд зазначає наступне.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, визначено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV(далі Закон № 1058-IV; тут та надалі у чинній на момент виникнення спірних правовідносин редакції).
Відповідно до частини третьої статті 9 Закону № 1058-IVу солідарній системі надаються соціальні послуги за рахунок коштів Пенсійного фонду. До соціальних послуг, передбачених цим Законом, належить допомога на поховання пенсіонера.
Згідно зі статтею 53 Закону № 1058-IV, у разі смерті пенсіонера особам, які здійснили його поховання, виплачується допомога на поховання пенсіонера в розмірі двомісячної пенсії, яку отримував пенсіонер на момент смерті.
Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1(далі Порядок № 22-1).
Звернення за допомогою на поховання регламентовано нормами розділу V Порядку № 22-1.
Відповідно до п. 5.1 Порядку № 22-1 особа, яка звертається по допомогу на поховання, подає до органу, що призначає пенсію, документ, що посвідчує особу заявника, заяву про виплату допомоги на поховання (додаток 8), свідоцтво про смерть та витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть для отримання допомоги на поховання (додаток 14 до Інструкції з ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24 липня 2008 року № 1269/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 25 липня 2008 року за № 691/15382) або довідку про смерть пенсіонера. У разі реєстрації смерті за межами України подається свідоцтво про смерть або інший документ, що підтверджує факт смерті, виданий компетентним органом іноземної держави.
Згідно з п. 5.2 Порядку № 22-1, заява про виплату допомоги на поховання та необхідні документи працівником структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб, приймаються у порядку, передбаченому пунктом 4.2 розділу IV цього Порядку, та засобами програмного забезпечення передаються для опрацювання до структурного підрозділу з питань виплати пенсій органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера.
Інформація про виплату допомоги на поховання додається до електронної пенсійної справи померлого пенсіонера.
Допомога на поховання виплачується в розмірі, визначеному чинним законодавством.
Допомога на поховання не виплачується в разі смерті особи, яка перебувала на повному державному утриманні (крім випадків, коли поховання здійснюється членами сім`ї або іншою особою).
Сторони визнають ту обставину, що за життя ОСОБА_2 перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримувала пенсію, призначену відповідно до Закону № 1058-IV.
При цьому, призупинення виплати пенсії жодним чином не позбавляє громадянина України статусу пенсіонера.
Суд акцентує увагу на тому, що згідно наведених вище норм виплата вказаної допомоги пов`язується лише з фактом поховання пенсіонера і право на неї має особа, яка здійснила таке поховання.
Жодних застережень, обмежень, заборон про виплату такої допомоги особам, які здійснили поховання пенсіонера, якому з тих чи інших підстав за життя призупинено виплату пенсії, Закон № 1058-IVне містить.
Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується відповідачем, позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду із заявою про виплату допомоги на поховання, надавши перелік документів згідно з пунктом 5.1 розділу V Порядку № 22-1.
Відтак, позивач виконав усі умови, визначені Законом № 1058-IVта Порядком № 22-1, у зв`язку із чим підстави для відмови у виплаті спірної допомоги у відповідача відсутні.
На підставі викладеного суд доходить висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області П/С № 923290125550 від 04.07.2025 (11273/04-16) щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті допомоги на поховання за померлу ОСОБА_2 є протиправним та підлягає скасуванню.
При цьому, належним та ефективним способом захисту прав позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області оформити та виплатити допомогу на поховання ОСОБА_1 за померлу ОСОБА_2 за заявою від 01.07.2025 №2461.
Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладених в постановах Верховного Суду.
Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Враховуючи викладене, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Керуючись статтями 2, 242-246, 250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

УХВАЛИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69005, м. Запоріжжя, просп. Соборний, буд. 158-Б; ЄДРПОУ 20490012) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язати вчинити певні дії,- задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області П/С № 923290125550 від 04.07.2025 (11273/04-16) щодо відмови ОСОБА_1 у виплаті допомоги на поховання за померлу ОСОБА_2 .
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області оформити та виплатити допомогу на поховання ОСОБА_1 за померлу ОСОБА_2 за заявою від 01.07.2025 №2461.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69005, м. Запоріжжя, просп. Соборний, буд. 158-Б; ЄДРПОУ 20490012) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп. 
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст рішення складений 30.01.2026.

Суддя О.В. Царікова