Справа № 457/1599/25
провадження №2-о/457/72/25 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

05 грудня 2025 року м. Трускавець
Трускавецький  міський суд Львівської області
в складі головуючого - судді Марчука В.І.,
секретар судового засідання Ярова О.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Трускавці цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Орган опіки та піклування – виконавчий комітет Трускавецької міської ради Львівської області про встановлення факту, що має юридичне значення,
з участю заявника ОСОБА_1 ,
заінтересованої особи ОСОБА_2 ,-
в с т а н о в и в:
Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт, що він самостійно виховує та утримує малолітню дочку – ОСОБА_3 . В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що у шлюбі з ОСОБА_2 народилася донька – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Впродовж 2025 року в сім`ї постійно виникали сварки, кожен мав різні погляди на життя та ведення господарства. ОСОБА_2 зловживала алкоголем, поводилась агресивно, особливо в стані алкогольного сп`яніння, часто ініціювала сварки. ОСОБА_2 планує створити нову сімю ОСОБА_4 утримання малолітньої дитини в повному обсязі несе лише заявник, ним створені належні умови проживання і розвитку для дитини. ОСОБА_1 проживає разом з донькою ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_1 . Факт проживання заявника з дочкою за вказаною адресою підтвердила Служба у справах дітей Трускавецької міської ради, яка склала відповідний Акт про це. Тому просить встановити факт, що  ОСОБА_1 самостійно виховує та утримує дитину – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з ним як батьком, за адресою: АДРЕСА_2 .
У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 просив задоволити його заяву.
Заінтересована особа ОСОБА_2 у судовому засіданні з приводу задоволення заяви не заперечила та підтвердила, що ОСОБА_1 , самостійно виховує та утримує їх спільну дитину – ОСОБА_3 . 
Заінтересована особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Трускавецької міської ради у судове засідання не з`явилась, однак належним чином була повідомлена про розгляд справи, що підтверджується особистим підписом на розписці про виклик до суду. 
Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Оцінюючи докази у матеріалах справи з точки зору їх достовірності, суд приходить до висновку, що досліджені у судовому засіданні письмові докази є достовірними.
Керуючись вимогами ст.80 ЦПК України суд вважає, що сукупність визнаних судом допустимими, належними та достовірними доказами є достатньою для встановлення наступних фактів та обставин.
Відповідно до п. 5 ч. 2ст. 293 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, що мають юридичне значення.
Відповідно до ч. 2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , є батьками малолітньої ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 07 листопада 2017 року.
Згідно Акту про факт проживання від 11 серпня 2025 року, складеного головою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Дніпро-18», встановлено факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно Акту обстеження умов проживання від 04 грудня 2025 року, виданого начальником СуСД Л.Дребот, квартира АДРЕСА_1 , обладнана всіма необхідними меблями, дитина забезпечена всім необхідним, квартира в житловому стані однак потребує косметичного ремонту. У квартирі зареєстровані – ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Відповідно до характеристики від 18 серпня 2025 року ОСОБА_3 навчається у 3 класі середньої загальноосвітньої школи № 2 м. Трускавця. Батько приймає участь у батьківських зборах, постійно забирає дитину зі школи, постійно підтримує зв`язок з класним керівником.
Таким чином, факт проживання дитини з батьком та її утримання повністю підтверджується наданими доказами.
Згідно з частини 3 статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до ч.ч. 2,7 -9 ст.7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установленихКонституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», рішення від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України»).
Аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.
Нормою статті 141 СК України встановлено, що мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, і розірвання шлюбу між ними не впливає на обсяг їх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини.
У відповідності до вимог статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, повинні забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, а також зобов`язані поважати дитину.
Відповідно до вимог ст.ст.151,153 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини, залучати до виховання інших осіб обирати форми і методи виховання дитини, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства, а також мають право на спілкування з дитиною. Частиною 2 ст. 155 СК України закріплено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Частиною першоюстатті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що сім`я природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність з створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Згідно п. 1 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31 березня 1995 року Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення встановлено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Судом беззаперечно встановлено, що заявник самостійно виховує та утримує дочку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . А тому, заявлені вимоги є підставними в повній мірі та такі, що підтверджуються належними доказами.
Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків,передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.5 ст.263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Враховуючи те, що встановлення факту породить для заявника юридичні наслідки, іншого шляху для підтвердження даного факту не існує, суд вважає доведеним той факт, що заявник самостійно виховує та утримує малолітню дочку ОСОБА_3 , а тому вважає за необхідне заяву задовольнити.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 263-265, 268 ЦПК України, суд,-
у х в а л и в:
Заяву  ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Орган опіки та піклування – виконавчий комітет Трускавецької міської ради Львівської області про встановлення факту, що має юридичне значення – задовольнити.
Встановити факт, що  ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 ,самостійно виховує та утримує малолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживає разом з ним за адресою: АДРЕСА_2 . 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасники справи, яким повне рішення не було вручено у день його проголошення, мають право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення їм повного рішення суду.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. 
Заявник:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований та проживає за адресою:  АДРЕСА_2 , РНОКПП – НОМЕР_2 . 
Заінтересована особа:  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП – НОМЕР_3 ; Орган опіки та піклування в особі Трускавецької міської ради Львівської області, місце реєстрації: Львівська область, м. Трускавець, вул. Бориславська, 2. ЄДРПОУ 04055914.

Суддя:	  	В.  І.  Марчук