Справа № 473/3933/23

РІШЕННЯ
іменем України

"05" січня 2026 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області 
у складі головуючого судді -Ротар М.М. 
з участю секретаря судового засідання Ніколаєнко Г.О. 
представника позивача - адвоката Вуїв О.В., відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача - адвоката Врадій Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за правилами загального позовного провадження за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Дорошівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, ОСОБА_1 , Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області про визнання незаконним та скасування рішення, скасування державної реєстрації земельної ділянки, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Дорошівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, головного Управління Держгеокадастру в Миколаївській області про визнання недійсним державних актів про право приватної власності на земельні ділянки

встановив

у липні 2023 року позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до Дорошівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, ОСОБА_1 , Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області, в якому просили визнати незаконним та скасувати рішення Дорошівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області від 08.03.2023р. за №11 «Про затвердження документації із землеустрою та надання у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд громадянину України ОСОБА_1 ». Скасувати державну реєстрацію земельної ділянки в Державному земельному кадастрі: 4822082600:04:093:0033, площею 0,2500га, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, за адресою: АДРЕСА_1 . Скасувати державну реєстрацію права приватної власності ОСОБА_1 на земельну ділянку: - 4822082600:04:093:0033, площею 0,2500га, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, за адресою: АДРЕСА_1 .
Обгрунтовуючи свої позовні вимоги позивачі вказували, що вони є власниками житлового будинку в АДРЕСА_2 . До цього власником даного житлового будинку був ОСОБА_4 . На ім`я ОСОБА_4 30.01.1995 року були видані Державні акти на право приватної власності на землю на земельні ділянки, розташовані за адресою АДРЕСА_2 , площею 0,25га - для обслуговування житлового будинку та господарських будівель та площею 0.14га для ведення підсобного господарства. Державні акти (серія МК №4235 та серія МК №4243) були зареєстровані в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №246 та №247.
У зв`язку зі смертю ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 земельні ділянки були успадковані позивачами в рівних частках. 
Суміжний землекористувач земельної ділянки по АДРЕСА_1 - відповідач по справі ОСОБА_1 тривалий час порушував суміжні межі ділянок по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 . 
При здійсненні кадастрової зйомки земельних ділянок спеціалістом було виявлено накладання земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_2 , межі яких зазначалися в Державних актах, виданих на імя ОСОБА_5 - на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 з кадастровим номером 4822082600:04:093:0033. 
Позивачам стало відомо про формування земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 без погодження з ними, оскільки їм не пропонувалося погодити технічну документацію та суміжні межі ділянок, та без повідомлення їм про це.
Крім того було з`ясовано, що 22.03.2023 року за ОСОБА_1 було зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку площею 0,25га з кадастровим номером 4822082600:04:093:0033. Реєстрація права власності була здійснена на підставі рішення органу місцевого самоврядування - Дорошівської сільської ради - щодо нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва №11 від 03.03.2023р.
Рішенням Дорошівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області №11 від 08.03.2023р. було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки загальною площею 0,2500га (кадастровий номер 4822082600:04:093:0033) в натурі (на місцевості) громадянину ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 , та надано ОСОБА_1 чу вказану ділянку у власність.
Разом з тим, суміжні межі ділянки по АДРЕСА_1 фактично знаходяться на земельних ділянках по АДРЕСА_2 , то вона накладається на ділянки позивачів, тобто порушує їх право на ці земельні ділянки і є фактичним захопленням їх частини.
Наразі реєстрація земельної ділянки по АДРЕСА_3 та реєстрація права власності на неї за відповідачем ОСОБА_1 в тих межах, які були вказані в технічній документації, затвердженій Дорошівською сільською радою, перешкоджає позивачам виготовити технічну документацію з відновлення меж земельних ділянок по АДРЕСА_2 , щоб присвоїти їм кадастрові номери та здійснити їх реєстрацію в Державному земельному кадастрі, а в подальшому зареєструвати наявне у позивачів право власності на них.
Ухвалою суду від 03 серпня 2023 року відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою визначено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження зі стадії підготовчого засідання. 
23 серпня 2023 року від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечував проти задоволення позовних вимог повністю та зазначив, що йому згідно договору купівлі-продажу від 13.08.1991р. на праві приватної власності належить житловий будинок в АДРЕСА_1 . Земельна ділянка, яка призначена для будівництва та обслуговування належного будинку, з початку дії приватизації земельних ділянок приватизована не була.
Під час купівлі вказаного будинку в 1991 році межа між земельними ділянками проходила практично по будинку ОСОБА_4 з деяким відсупом та далі межа складалася з побудованого кам`яного забору, на сьогодні від якого є залишки. Та саме в таких межах вони і користувалися земельними ділянками і спору ніколи не було. 
З метою приведення документів у відповідності до закону, він став займатися оформленням документів на земельну ділянку, на якій розташований належний йому будинок, звернувся в землевпорядну організацію. Під час обмірів земельної ділянки інженером - землевпорядником ПП «Земля», було з`ясовано, що план схема земельної ділянки в Державному акті, який виданий на ім`я ОСОБА_4 не відповідає плану земельної ділянки по фактичному користуванні, та дані Державного акту не є повними (відсутні проміри та координати), та їх зараз використати як бажає ОСОБА_2 неможливо. Після виготовлення тех.документації, представники ПП «Земля» та в подальшому представники сільської ради викликати ОСОБА_2 для погодження меж. Однак останній безпідставно відмовлявся вирішити це питання. В зв`язку з веденням з 24.02.2022 року воєнного стану доступ до Державного земельного кадастру був закритий та оформлення документів на земельну ділянку було призупинено. Рішенням Дорошівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області №11 від 08.03.2023р. було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки загальною площею 0,2500га (кадастровий номер 4822082600:04:093:0033) в натурі (на місцевості) громадянину ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 , та надано ОСОБА_1 , вказану ділянку у власність. В подальшому він зареєстрував право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. 
За даними геодезичної зйомки, зробленої кваліфікованими інженерами ПП «Земля», з неповними даними та координатами плану земельних ділянок позивачів по АДРЕСА_2 , які зазначені в Державних актах на право приватної власності на землю від 1995 року, майже наполовину накладається з нахилом на належну йому земельну ділянку, якою він тривалий час користується. Крім того, план зовнішніх меж земельних ділянок не містить всіх лінійних промірів земельних ділянок та відсутні координати, що є порушенням вимог щодо оформлення та складання Державних акті на право приватної власності на землю.
Відповідач ОСОБА_1 вважає, що його діями та оскаржуваними рішеннями Дорошівської сільської ради права позивачів на дооформления у власність земельних ділянок, якими вони користуються - не порушуються та в задоволенні позовних вимог просив відмовити.
23 серпня 2023 року від відповідача ОСОБА_1 надійшла зустрічна позовна заява до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Дорошівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, Головного Управління Держгеокадастру в Миколаївській область, в якій відповідач ОСОБА_1 просив визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю серії МК №4275, виданий ОСОБА_4 30 січня 1995 року Дорошівською сільською радою Вознесенського району Миколаївської області на підставі рішення виконавчого комітету Дорошівської сілської Ради народних депутатів за №11 від 11.02.1993 року, на земельну площею 0,25 га в межах території Дорошівської сільської ради (вул.Леніна, 199), яка призначена для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, що зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №246. Визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю серії МК №4243, виданий ОСОБА_4 30 січня 1995 року Дорошівською сільською радою Вознесенського району Миколаївської області на підставі рішення виконавчого комітету Дорошівської сілської Ради народних депутатів за №11 від 11.02.1993 року, на земельну площею 0,14 га в межах території Дорошівської сільської ради ( АДРЕСА_2 ), яка призначена для ведення підсобного господарства, що зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №247.
Обгрунтовуючи свій позов, відповідач ОСОБА_1 зазначає, що на земельні ділянки, що розташовані за адресою АДРЕСА_2 , площею 0,25га - для обслуговування житлового будинку та господарських будівель та площею 0,14га для ведення підсобного господарства Дорошівською сільською радою Вознесенського району Миколаївської області 30.01.1995 року ОСОБА_4 , як власнику житлового будинку, були видані Державні акти на право приватної власності на землю, за такого з часу видачі ОСОБА_4 . Державних актів на право приватної власності на земельну ділянку, такі земельні ділянки вважаються сформованими. Однак вказані Державні акти видані з порушенням чинного на той час законодавства, що унеможливлює використання їх даних (а саме плану зовнішніх меж земельних ділянок) для порівняння з планом сусідніх земельних ділянок. Посилаючись на те, що оспорюванні державні акти видані з порушенням вимог закону та перешкоджають відповідачу ОСОБА_1 використовувати свої права на земельну ділянку, тову вони підлягають визнанню недійсними. 
07 вересня 2023 року від відповідача Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що Головне управління є неналежним відповідачем у справі за позовними вимогами про скасування державної реєстрації земельних ділянок в Державному земельному кадастрі. У позові відсутні посилання позивачів на норми матеріального права, які були порушені саме державним кадастровим реєстратором під час вчинення реєстраційних дій відносно спірної земельної ділянки з кадастровим номером 4822082600:04:093:0033 площею 0,2500 га. 
Ухвалою суду від 02 листопада 2023 року був прийняти зустрічний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Дорошівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, Головного Управління Держгеокадастру в Миколаївській області про визнання недійсними державних актів про право приватної власності на земельні ділянки до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Дорошівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, ОСОБА_1 , Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області про визнання незаконним та скасування рішення, скасування державної реєстрації земельної ділянки, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку. 
17 листопада 2023 року від представника позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_6 адвокатом Вуїв О.В. поданий відзив на зустрічний позов, в якому вона зазначила, що ОСОБА_1 обрано неефективний спосіб захисту своїх прав, Так, ОСОБА_7 не вказує, яким самим чином вплине на відновлення його прав визнання недійсним вищезазначених державних актів, виданих на ім`я їх попереднього власника. Так само не вказує, які його права порушені у зв`язку з виданням державних актів на ім`я ОСОБА_4 , та яким чином вони були порушені у зв`язку з видачею ОСОБА_4 державних актів на землю. При цьому ОСОБА_1 на час видачі оскаржуваних державних актів не був власником земельних ділянок по АДРЕСА_1 . Крім того, ОСОБА_1 не оспорює правову підставу набуття ОСОБА_4 права власності на земельні ділянки, вказані в державних актах. Позовні вимоги про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину, отримані спадкоємцями - відповідачами за зустрічним позовом, також не оспорюється ОСОБА_1 . Задоволення позовних вимог ОСОБА_7 та визнання недійсними державних актів, виданих на ім`я ОСОБА_4 , не потягне за собою припинення права власності на земельні ділянки за відповідачами за зустрічним позовом, а також не потягне виникнення чи відновлення будь-яких прав ОСОБА_1 .
Ухвалою суду від 05 березня 2024 року по справі була призначена судова земельно-технічна експертиза. Провадження по справі було зупинено. 
Ухвалою суду від 14 січня 2025 року провадження по справі поновлено у зв`язку з надходження до суду висновку №24-1347 судової земельно-технічної експертизи.
Ухвалою суду від 05 червня 2025 року закрито підготовче провадження провадження, справа призначена до судового розгляду по суті. 
В судовому засіданні представник позивачів адвокат Вуїв О.В. підтримала позовні вимоги та спросила їх задовольнити. В задоволенні зустрічного позову просила відмовити.
Відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Врадій Л.М. заперечували проти задоволення позовних вимог, вимоги за зустрічним позовом просили задовольнити та стягнути всі понесені по справі судові витрати. 
Представник відповідача Дорошівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області в судове засідання не з`явився, на адресу суду надіслав заяву, в якій просив розгляд справи здійснювати у його відсутності, вирішення справи залишив на розсуд суду.
Представник відповідача Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області в судове засідання не з`явився, на адресу суду надіслав заяву, в якій просив розгляд справи здійснювати у відсутності представника, проти задоволення позову заперечують. 
Суд, заслухавши сторони та їх представників, пояснення експерта Миколаївського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Корман Т., показання свідка інженера-землевпорядника ОСОБА_8 , дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та наданих доказів, дійшов наступного висновку.
Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1.ст. 4 ЦПК України).
Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексув межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. (ч. 1.ст. 13 ЦПК України).
Судом встановлено, що позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є власниками житлового будинку в АДРЕСА_2 . Кожному з них належить право власності на частку в даному будинку на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом. Попереднім власником житлового будинку був ОСОБА_4 на підставі свідоцтва на право власності на житловий будинок, виданого 10.09.1989р. виконкомом Дорошівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області та зареєстрованого Вознесенським МБТІ 16.09.1989р. за №287.
На ім`я попереднього власника ОСОБА_4 30.01.1995 року були видані Державні акти на право приватної власності на землю на земельні ділянки, розташовані за адресою АДРЕСА_2 , площею 0,25га - для обслуговування житлового будинку та господарських будівель та площею 0,14га для ведення підсобного господарства. 
Державні акти (серія МК №4235 та серія МК №4243) були зареєстровані в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №246 та №247.
Після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 земельні ділянки були успадковані позивачами в рівних частках - кожному належить по частці на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 31.05.2007 року. 
Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 18.05.2022 року у справі №473/824/22 за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було визнано право спільної часткової власності на земельну ділянку площею 0,25га для обслуговування житлового будинку та господарських споруд та на земельну ділянку площею 0,14га для ведення підсобного господарства, які належали ОСОБА_4 померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 - по частці кожному. На сьогоднішній день право власності на земельні ділянки не зареєстроване за позивачами в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. 
Відповідач ОСОБА_1 є суміжним землекористувачем земельної ділянки по АДРЕСА_1 . 
З метою внесення відомостей про земельну ділянку до Державного земельного кадастру, позивачі звернулися до спеціаліста, сертифікованого інженера -землевпорядника ОСОБА_10 та при здійсненні кадастрової зйомки земельних ділянок спеціалістом було виявлено накладання земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_2 , межі яких зазначалися в Державних актах, виданих на імя ОСОБА_5 - на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 з кадастровим номером 4822082600:04:093:0033. 
В судовому засіданні було встановлено та підтвердилося матеріалами справи, що рішенням Дорошівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області №11 від 08.03.2023р. було затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки загальною площею 0,2500га (кадастровий номер 4822082600:04:093:0033) в натурі (на місцевості) громадянину ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) за адресою: АДРЕСА_1 , та надано ОСОБА_1 чу вказану ділянку у власність.
Відповідно до висновку експерта №24-1347 судової земельно-технічної експертизи за матеріалами цивільної справи № 473/3933/23, експертом встановлено що є накладення земельної ділянки з кадастровим номером 4822082600:04:093:0033 площею 0,2500га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, та належить ОСОБА_1 па підставі рішення Дорошівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області від 08.03.2023р. №11, на земельні ділянки, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , та належать на підставі рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 18.05.2022року у справі №473/824/22 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 : 1) площею 0,25га, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд, 2) площею 0,14 га, яка призначена для ведення підсобного господарства, які були успадковані після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому дані ділянки належали на підставі Державних актів на право приватної власності на землю на земельні ділянки серія МК №4235 та серія МК №4243, зареєстрованих в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №246 та №247, але встановити площу накладання неможливо у зв`язку з тим що надані картографічних матеріалів різняться між собою, а також частково відсутні лінійні розміри в наданих документах.
Згідно з частиною другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті16 ЦК України).
З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. Суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права та можливість його захисту в обраний позивачем спосіб.
У статті 41 Конституції України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.
Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (стаття 317 ЦК України).
Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).
Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України).
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20) зазначено, що порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. Водночас позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.
У постанові від 03 липня 2019 року у справі № 467/1637/16-ц Верховний Суд зробив висновок про те, що для застосування того чи іншого способу захисту, потрібно встановити, які права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачами і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.
У постанові Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі № 1340/4630/18 (адміністративні провадження № К/9901/16194/19; К/9901/16864/19) зауважено, що відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.
За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 цієї Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18, пункт 57, ), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18, пункт 40), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (провадження № 14-364цс19, пункт 89)).
Суд приходить до висновку, що фактично має місце спір щодо меж земельних ділянок, зокрема в частині площі їх накладення, а саме як зазначає позивач, суміжні ділянки по АДРЕСА_1 фактично знаходяться на земельних ділянках по АДРЕСА_2 , накладаються на ділянки позивачів, тобто порушує їх право на ці земельні ділянки і є фактичним захопленням їх частини. 
Жодна із сторін не оспорює наявність в іншої права на земельні ділянки. Водночас, земельна ділянка, якою користуються позивачі не сформована та не виділена їм у власність у встановленому законом порядку.
З урахуванням наведеного, суд вважає, що належним способом захисту прав позивачів на належну їм на праві власності земельну ділянку є усунення перешкод у її користуванні, у разі вчинення сусіднім землекористувачем таких дій на спірній частині земельної ділянки, належній позивачам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Вказана правова позиція висвітлена у Постанові Верховного Суду України від 26.11.2025 року у справі №185/6481/24. Таким чином позивачем обрано невірний спосіб захисту який не відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам, у зв`язку з чим позов задоволенню не підлягає. 
За таких обставин, оскільки судом відмовлено в задоволенні позовних вимог, то судові витрати позивачів відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України не відшкодовуються. 
Що стосується зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Дорошівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, головного Управління Держгеокадастру в Миколаївській області про визнання недійсним державних актів про право приватної власності на земельні ділянки, то суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог через обрання неефективного способу захисту позивачем за зустрічним позовом.
До вказаного висновку, суд прийшов з огляду на наступне.
У зустрічному позові відповідач ОСОБА_1 просить суд визнати недійсними державні акти на право приватної власності на землю на земельні ділянки, розташовані по АДРЕСА_2 , видані на ім`я ОСОБА_4 , площею 0,25га - для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, площею 0,14га для ведення підсобного господарства, серія МК №4235 та серія МК №4243, зареєстровані в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №246 та №247. 
Відповідно до Постанови ВП ВС, 05.06.18 у справі №338/180/17 (провадження №14- 144цс18) Верховний Суд зазначив, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порущення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порущення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.
Близькі за змістом висновки: постанови ВП ВС, 30.01.19, справа №569/17272/15-ц (провадження №14-338цс18); 11.09.19, справа №487/10132/14-ц (провадження №14-364цс19); справа №210/4458/15-ц (провадження №14-354цс19); 04.04.20, справа №610/1030/18 (провадження №14-436цс19); 16.06.20, справа №145/2047/16-ц (провадження №14-499цс19); справа №469/1044/17 (провадження №14-317цс19) та інших.
Так, відповідач ОСОБА_7 не вказує, яким самим чином вплине на відновлення його прав визнання недійсним вищезазначених державних актів, виданих на ім`я їх попереднього власника. Так само не вказує, які його права порушені у зв`язку з виданням державних актів на ім`я ОСОБА_4 , та яким чином вони були порушені у зв`язку з видачею ОСОБА_4 державних актів на землю.
При цьому ОСОБА_1 не оспорює правову підставу набуття ОСОБА_4 права власності на земельні ділянки, вказані в державних актах. Так само не оспорює і саме право власності ОСОБА_4 на земельні ділянки, набуте ним за життя.
Позовні вимоги про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину, отримані спадкоємцями позивачами по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 також не оспорюється ОСОБА_1 , а також рішення суду про визнання за ними права власності на успадковані земельні ділянки.
Таким чином, задоволення позовних вимог ОСОБА_7 та визнання недійсними державних актів, виданих на ім`я ОСОБА_4 , не потягне за собою припинення права власності на земельні ділянки за відповідачами за зустрічним позовом. Та не потягне виникнення чи відновлення будь-яких прав ОСОБА_1 .
Тому, суд вважає, що є підстави для відмови в задоволенні позовних вимог через обрання неефективного способу захисту прав за зустрічним позовом.
За таких обставин, оскільки судом відмовлено в задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом, то судові витрати відповідача ОСОБА_1 відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України відшкодуванню не пілягають.
На підставі викладеного, керуючись 5, 12, 13, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд -
ухвалив

В задоволенні позову  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Дорошівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, ОСОБА_1 , Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області про визнання незаконним та скасування рішення, скасування державної реєстрації земельної ділянки, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку - відмовити.
В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Дорошівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, головного Управління Держгеокадастру в Миколаївській області про визнання недійсним державних актів про право приватної власності на земельні ділянки - відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення суду складено та проголошено 05 січня 2026 року.

Позивач: ОСОБА_2 , РНООКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 .
Позивач: ОСОБА_3 РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 .
Відповідач: Дорошівська сільська рада Вознесенського району Миколаївської області Код ЄДРПОУ 04376222, юридична адреса Миколаївська область Вознесенський район с. Дорошівка вул. Миру 65.
Відповідач: Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області Код ЄДРПОУ 39825404, юридична адреса м. Миколаїв пр-т Миру 34. 

Суддя      М.М. Ротар