РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2026 року 
м. Рівне

Справа № 570/4679/25
Провадження № 22-ц/4815/312/26

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Ковальчук Н. М.,
суддів: Хилевича С. В., Шимківа С. С.

учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 
відповідач – ОСОБА_2 

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 04 листопада 2025 року у складі судді Кушнір Н. В., постановлену в м. Рівне об 11 годині 06 хвилин, повний текст ухвали складено 06 листопада 2026 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 04 листопада 2025 року задоволено заяву відповідача про надання строку для примирення у цій справі. Надано сторонам строк для примирення терміном три місяці. Зупинено провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ухвала суду першої інстанції вмотивована передбаченим законом правом суду надати сторонам строк для примирення подружжя у справах про розірвання шлюбу з метою сприяння збереженню шлюбу, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства та обґрунтована тим, що тимчасовий розлад в сім`ї і конфлікти між чоловіком і жінкою викликані випадковими причинами, а також необґрунтоване серйозними мотивами небажання одного або обох з подружжя продовжувати шлюб не можуть вважатися достатніми підставами для розірвання шлюбу.

Вважаючи ухвалу суду незаконною, постановленою з порушенням норм процесуального права, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі зазначає, що оскаржувана ухвала не містить мотивів, що стосуються конкретно обставин цієї справи, які б слугували підставою для збереження шлюбу, та, відповідно, для зупинення провадження. Пояснює, що між ним та відповідачкою не склалося шлюбне життя, воно в останній час – упродовж більше, ніж одного року, – погіршувалося, що призвело до фактичного розпаду шлюбу. Додає, що на даний час перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою, з якою має намір одружитися. Наголошує, що до суду першої інстанції ним було надано такі пояснення та наголошено, що подальше збереження шлюбу з відповідачкою суперечить його інтересам та порушує принцип вільної згоди на шлюб. Покликається на те, що вжиття заходів примирення подружжя допускається у тому випадку, якщо існують об`єктивні обставини, які свідчать, що такі заходи можуть бути дієвими, тобто такими, що можуть призвести до примирення подружжя, та стверджує, що в даному випадку таких обставин не існує, а відтак відсутні правові підстави для зупинення провадження у справі. З наведених міркувань просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав. 

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що в провадженні Рівненського районного суду Рівненської області перебуває вказана цивільна справа, ухвала про зупинення провадження в якій є предметом цього апеляційного перегляду, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Відповідачка просила надати сторонам строк для примирення на три місяці з метою збереження сім`ї.
Відповідно до ч.1 ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. 
Згідно з п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірваний в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими. З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно й всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, мотиви та причини розлучення, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей.
Апеляційний суд погоджується із думкою місцевого суду про те, що необґрунтоване серйозними мотивами небажання одного або обох з подружжя продовжувати шлюб не можуть вважатися достатніми підставами для розірвання шлюбу. Збереження сім`ї є одним з обов`язків суду, а тому він, перш ніж постановити рішення про розлучення, повинен вжити всіх заходів для примирення подружжя, збереження сім`ї. Для досягнення цієї мети суд може відкласти розгляд справи на визначений, реальний строк, який узгоджується зі сторонами з урахуванням фактичних взаємовідносин подружжя. Залежно від обставин справи, її розгляду, суд може відкласти декілька разів слухання справи для примирення як за своєю ініціативою, так і на прохання сторін.
Заперечення позивача проти примирення не може бути перешкодою для його встановлення, оскільки відповідачка бажає примиритися і вона має право вжити заходів для примирення, а суд зобов`язаний встановити строк для цього незалежно від бажання позивача, оскільки таке примирення не суперечить моральним засадам суспільства.
За таких умов апеляційний суд вважає, що з метою сприяння збереженню шлюбу місцевий суд правомірно надав сторонам строк для примирення, і таке рішення не суперечить моральним засадам суспільства.
Відповідно до п.4 ч. 1 ст.251 ЦПК України у випадку надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення суд зобов`язаний зупинити провадження у справі.
Зупинення провадження у справі – це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час судового розгляду з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і передбачити усунення яких неможливо.

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак, будь-яких доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, особою, яка подала апеляційну скаргу, не надано. Доводи апеляційної скарги апеляційним судом оцінюються критично, оскільки зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.
За наведених обставин, апеляційний суд приходить до переконання про те, що оскаржувана ухвала постановлена місцевим судом з дотриманням норм процесуального права, судом першої інстанції в повній мірі з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а тому апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Рівненського районного суду Рівненської області від 04 листопада 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складено 26 січня 2026 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Хилевич С. В. 
Шимків С. С.