30.01.2026 
ЄУН 334/6839/25
Провадження № 2/337/143/2026
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)

30 січня 2026 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі:
головуючого судді Сидорової М.В.,
за участю секретаря Коваленко В.С.,
представника позивача Ковальова Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,
ВСТАНОВИВ:
21.08.2025 позивачка ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Ковальов Д.В., звернулася до Дніпровського районного суду міста Запоріжжя з позовною заявою до ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Запоріжжі померла її рідна сестра - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім позивачки спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 є її син - відповідач ОСОБА_3 . Після смерті ОСОБА_4 позивачка не мала можливості звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки не могла підтвердити свої з померлою родинні відносини внаслідок чисельних помилок, допущених при оформленні свідоцтв про народження та шлюб. У зв`язку з цим позивачка вимушена була у грудні 2024 року звернутися до суду з заявою про встановлення родинних відносин з померлою. Рішенням Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 20.06.2025 у справі № 334/10205/24 встановлений факт перебування позивачки в родинних відносинах з померлою. Після набрання судовим рішенням законної сили, позивачка 15.08.2025 звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після померлої сестри ОСОБА_4 , однак нотаріусом позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої сестри, оскільки, крім іншого, нею пропущений встановлений законодавством шестимісячний строк звернення з заявою про прийняття спадщини.
Вважає, що пропустила встановлений законом строк для прийняття спадщини з поважних причин, тому звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просить визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті її рідної сестри - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на три місяці.
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Запоріжжя від 29.08.2025 справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини передано за виключною підсудністю на розгляд до Хортицького районного суду м. Запоріжжя.
30.09.2025 вказана справа надійшла до Хортицького районного суду м. Запоріжжя.
Ухвалою суду від 01.10.2025 за вказаним позовом у справі викрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою суду від 18.11.2025 задоволено клопотання представника позивачки та витребувано у приватного нотаріуса Запорізького МНО Єдемської-Фастовець О.О. копію спадкової справи №75/2025 заведеної після смерті ОСОБА_4 
11.12.2025 до суду надійшла витребувана копія спадкової справи.
Ухвалою суду від 22.12.2025 підготовче провадження закрито, справа призначена до судового розгляду.
Представник позивачки - адвокат Ковальов Д.В. в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві, та просив позов задовольнити. 
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не прибув за невідомими причинами, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання. Відзиву на позов або зустрічного позову не подав.
Суд, враховуючи згоду представника позивачки і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим відповідно до ст.280 ЦПК України провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача.
Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, виходить з наступного.
Відповідно до ст.15, 16 ЦК України, ст.4, 5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Відповідно до ст.1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Відповідно до ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Стаття 1259 ЦК України визначає зміну черговості одержання права на спадкування.
Так, черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Цей договір не може порушити прав спадкоємця, який не бере у ньому участі, а також спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині.
Фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.
Відповідно до ст. 1261, 1262 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.
Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Згідно з ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст.1268 ЦК України).
Згідно з ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Згідно з ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1).
Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття (ч.2).
Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ст. 1272 ЦК України).
Відповідно до ч.1, ч.3 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Запоріжжі померла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Інші 1/2 частки цієї квартири належать відповідачу ОСОБА_3 .
На момент смерті ОСОБА_4 з нею за одною адресою, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , був зареєстрований її син - відповідач ОСОБА_3 . 
За життя ОСОБА_4 заповіту не склала, спадкування здійснюється за законом у порядку черговості.
Рішенням Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 20.06.2025 у справі № 334/10205/24 встановлений факт перебування позивачки в родинних відносинах з померлою, а саме те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є рідною сестрою позивачки ОСОБА_1 . 
22.07.2025 ОСОБА_1 звернулась до приватного нотаріуса Запорізького МНО Єдемською-Фастовець О.О. із заявою про прийняття спадщини після померлої сестри - ОСОБА_4 , у зв`язку з чим було заведено спадкову справу №75/2025, номер справи у спадковому реєстрі 74369402.
Постановою приватного нотаріуса Запорізького МНО Єдемською-Фастовець О.О. від 15.08.2025 ОСОБА_1 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 сестри - ОСОБА_4 , оскільки ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса більш ніж через шість місяців з моменту смерті спадкодавця. При цьому нотаріусом встановлено, що на момент смерті ОСОБА_4 , яка була зареєстрована: АДРЕСА_1 , з нею був зареєстрований її син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Водночас, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . Зі слів ОСОБА_1 вона здійснювала постійний догляд та проживала разом із спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_2 більш ніж 6 місяців до самої смерті сестри. Проте, на підтвердження факту постійного проживання ОСОБА_4 з ОСОБА_1 , яка зареєстрована за іншою адресою, ніж спадкодавець, не надано жодних документів, які підтверджують у належний спосіб зазначені обставини.
Згідно з ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд вважає позов ОСОБА_1 таким, що не підлягає задоволенню.
Так, суд виходить з того, що виникнення у особи права на спадкування за законом, залежить виключно від дій спадкоємців попередньої черги та, відповідно до положень ст.1258, 1259 ЦК України, лише у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, робить названу особу учасником спадкових правовідносин. Фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.
У постанові Верховного Суду від 20.06.2018 у справі № 643/1216/15-ц зроблено такі висновки: «в основі спадкування за законом знаходиться принципі черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення.
Системне тлумачення положень статей 1258, 1259 та інших положень книги 6 ЦК України дозволяє стверджувати про необхідність розмежовувати такі правові конструкції як «одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) та «зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом». «Одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) стосується другої - п`ятої черг і пов`язується із такими негативними юридичними фактами як: відсутність спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини; відмова від прийняття спадщини. На «зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом» в межах певної черги впливають такі юридичні факти як: зміна черговості на підставі договору або рішення суду (стаття 1259 ЦК України); застосування правил про право представлення (стаття 1266 ЦК України); відмова спадкоємця від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за законом (частина друга статті 1274 ЦК України); спадкова трансмісія (стаття 1276 ЦК України); збереження правового зв`язку при усиновленні (частина третя статті 1260 ЦК України). Зміна суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом стосується першої - п`ятої черги».
У ч.2 ст.1270 ЦК України законодавець встановив спеціальний строк для подання заяви про прийняття спадщини спадкоємцями наступної черги у три місяці, який пов`язується з двома обставини, що залежать від волі спадкоємців попередньої черги: неприйняття спадщини; відмови від прийняття спадщини. 
У разі неприйняття спадщини спеціальний тримісячний строк починає перебіг з наступного дня після спливу загального строку у шість місяців (постанова Верховного Суду від 22.03.2023 у справі 554/356/21). 
Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, крім випадку, якщо він вчинив активні дії, спрямовані на відмову від її прийняття, шляхом подання відповідної заяви нотаріусу в межах установленого статтею 1270 ЦК України строку (постанова Верховного Суду від 02.06.2022 у справі 500/7360/18)
Як встановлено судом, 22.07.2025 позивачка ОСОБА_1 , яка належить до спадкоємців другої черги за законом та на момент смерті спадкодавця ОСОБА_4 була зареєстрована за іншою адресою, ніж спадкодавець, звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті рідної сестри ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та в обґрунтування позовних вимог про визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини посилається на те, що строк для подачі нею такої заяви пропущено з поважних причин, оскільки у грудні 2024 року вона вимушена була звернутися до суду з заявою про встановлення родинних відносин з померлою, і лише після набрання рішенням суду від 20.06.2025 законної сили, вона змогла подати відповідну заяву нотаріусу.
В той же час, судом достовірно на підставі матеріалів спадкової справи, заведеної приватним нотаріусом Єдемською-Фастовець О.О. після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , встановлено та позивачкою не оспорюється, що спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 є її син - відповідач ОСОБА_3 , який на час відкриття спадщини був зареєстрований зі спадкодавцем за однією адресою: АДРЕСА_1 . 
Частиною 3 ст.1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
У межах даної справи позивачкою не доведено, а судом не встановлено, що спадкоємець першої черги - відповідач ОСОБА_3 , будучи зареєстрованим разом із спадкодавцем за однією адресою на час відкриття спадщини, з нею разом постійно не проживав, тобто не прийняв спадщину після її смерті відповідно до положень ч.3 ст.1268 ЦК України, або звернувся до нотаріуса із заявою про відмову від прийняття спадщини, що надало позивачці право на спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 як спадкоємцю другої черги.
Також позивачкою не доведено, що відповідач ОСОБА_3 був усунений від права на спадкування у встановленому законом порядку, або відбулась зміна суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом, зокрема, шляхом зміни черговості на підставі договору або рішення суду.
За таких обставин відсутні правові підстави вважати позивачку такою, що має право на спадкування після смерті ОСОБА_4 , а отже і підстави для застосування до неї положень ст. 1272 ЦК України щодо визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
Крім того, посилання позивачки на необхідність обчислення для неї шестимісячного строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , починаючи з дня відкриття спадщини, є теж безпідставними, оскільки для спадкоємців наступних черг законодавством встановлено спеціальний тримісячний строк, який починає свій перебіг лише з моменту виникнення у них права на спадкування, тобто після неприйняття спадщини спадкоємцями попередньої черги або їх відмови від прийняття спадщини. Доказів на підтвердження настання таких обставин, як вже зазначалось, суду не надано.
З огляду на викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими і задоволенню не підлягають.
Таким чином у задоволені позову ОСОБА_1 слід відмовити.
Керуючись ст.2,4,5,12,13,76-82,89,141,258,263-265 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - відмовити.
Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя    М.В. Сидорова