Справа № 522/15374/25-Е
Провадження 2/522/2215/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАІНИ
19 січня 2026 року       м. Одеса 
Приморський районний суд м. Одеси, у складі:
головуючого - судді Науменко А.В.,
за участю секретаря судового засідання – Зелінська К.Ю.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг
В С Т А Н О В И В:
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг. 
Позивач обґрунтовує позовну заяву тим, що Відповідач, як власник об`єкта нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , є побутовим споживачем природного газу та стороною публічного договору приєднання, умови якого затверджені постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2500. Правовою підставою постачання газу є акцептування Відповідачем умов Типового договору шляхом фактичного споживання ресурсу, обсяги якого визначені на підставі даних Оператора ГРМ та імпортовані в білінгову систему Позивача. Унаслідок неналежного виконання Відповідачем зобов`язань з оплати отриманих послуг у період з травня 2022 року по травень 2025 року включно утворилася заборгованість у розмірі 51 056,51 грн. Позивач зазначає, що відсутність підписаного письмового примірника договору не звільняє споживача від обов`язку оплатити фактично надані житлово-комунальні послуги згідно зі ст.ст. 526, 625 ЦК України та нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги». У зв`язку з невиконанням грошового зобов`язання у встановлені договором строки, Позивач просить стягнути суму основного боргу та витрати на сплату судового збору в судовому порядку.
Ухвалою суду від 11.07.2025 року провадження по справі відкрито та призначено справу до судового розгляду. 
06.08.2025 року від відповідача до суду надійшла заява, в якій відповідач зазначає, що у неї відсутня заборгованість, а борг утворений внаслідок неузгодженості НАК «Нафтогаз» та АТ «Одесагаз». 
Відповідачем надано відповідь на звернення (Акт звірки) від АТ «Одесагаз» в якому зазначено, що за відповідачем за вказаною адресою наявна заборгованість у розмірі 402,42 грн.
Ухвалою суду від 13.11.2025 року вирішено викликати представника позивача Рудницького Юлія Ігоровича та відповідача ОСОБА_1 для надання особистих пояснень (ч.2 п.5 ст. 223), визнати явку обов`язковою ч.1 ст.128 ЦПК України.
Під час судового засідання 18.12.2025 року представник позивача Рудницький Ю.І. просив суд надати час для детального вивчення Акту звірки та надання детального пояснення щодо розміру заборгованості. 
У судове засідання призначене на 14.01.2026 року представник позивача не з`явився, жодних пояснень до суду не надав. Суд враховує процесуальну поведінку сторони позивача.
Відповідач у судове засідання з`явився, надала пояснення щодо обставин справи, вказала, що сплачує за отриманий газ відповідно до показів лічильника. При зверненні до АТ «Одесагаз» їй надали відповідь, що акт-звірки ними було передано до НАК «Нафтогаз». 
Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши позицію сторони відповідача прийшов до наступних висновків. 
Судом встановлено, що Відповідач є власником житлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У зв`язку з набранням чинності Наказом Міненерго №198 від 08.06.2022, Відповідач був автоматично переведений на обслуговування до ТОВ «ГК «Нафтогаз України» як до постачальника «останньої надії», а згодом — як до основного постачальника на умовах Типового договору приєднання. В силу приписів ст.ст. 319, 322 ЦК України та Закону України «Про житлово-комунальні послуги», на Відповідача покладено обов`язок щодо утримання майна та своєчасної оплати спожитих енергоресурсів. Факт фактичного споживання природного газу за вказаною адресою у період з травня 2022 року по травень 2025 року підтверджується даними Оператора ГРМ, зафіксованими в інформаційній платформі оператора ГТС.
Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.
Згідно п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закону) послуги з постачання та розподілу природного газу, належать до житлово-комунальних послуг, а тому положення даного Закону застосовуються до регулювання відносин, що виникають у процесі надання та споживання цих послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами.
Згідно ч.1 ст.12 Закону надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.
Разом з тим, відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.
За змістом п.п.1, 5 ч.2 ст.7 Закону індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, та оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (ч.1 ст.9 Закону).
Таким чином, згідно із зазначеними нормами Закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Зазначене узгоджуєтьсяіз правовимвисновком,викладеним упостанові ВерховногоСуду Українивід 20квітня 2016року усправі №6-2951цс15та упостанові ВерховногоСуду від28липня 2021року усправі №554/7740/17,якийвідповідно до положень ч.4 ст.263ЦПК України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.
Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом п.1 ч.2 ст.8 Закону виконавець комунальної послуги зобов`язаний забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання.
Натомість індивідуальний споживач згідно п.5 ч.2 ст.7, ч.1 ст.9 Закону зобов`язаний оплачувати надані (спожиті) житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.
Однак, як вбачається з відповіді на звернення (Акт звірки) від АТ «Одесагаз» за відповідачем за вказаною адресою наявна заборгованість у розмірі 402,42 грн.
Відповідачем також надано до суду відповідь від позивача на електронну пошту стосовно Заяви претензії відповідача від 05.08.2025року з якого вбачається, що ТОВ «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» зазначає, що інформація про заборгованість відповідача наявна з даних інформаційної платформи. Так як АТ «Одесагаз» не внесли інформацію на вказаної платформи, то вбачається заборгованість за відповідачем. 
Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності, суд встановив, що Позивач не надав належного та допустимого обґрунтування заявленого розміру заборгованості. Наданий Позивачем витяг про фінансовий стан рахунку не містить відображення фактичних показів лічильника, що унеможливлює перевірку реальних обсягів спожитого газу. Натомість Відповідачем надано належний доказ — Акт звірки від АТ «Одесагаз», який підтверджує відсутність заборгованості в сумі, заявленій у позові.
Суд окремо враховує процесуальну поведінку сторони Позивача. Попри клопотання про надання часу для вивчення Акта звірки та підготовки пояснень, представник Позивача самоусунувся від участі у процесі, у визначені судом засідання не з`явився та жодних письмових спростувань позиції Відповідача не надав. Відповідно до принципу змагальності (ст. 12, 81 ЦПК України), обов`язок доказування обставин, на які посилається сторона, покладено на саму сторону, а ризик настання наслідків невчинення процесуальних дій в даному випадку несе Позивач.
Аналіз матеріалів справи, зокрема листування сторін, дає підстави стверджувати, що виникнення спірної суми «заборгованості» є наслідком технічної неузгодженості між ТОВ «ГК «Нафтогаз України» та АТ «Одесагаз» щодо передачі та відображення даних на інформаційній платформі Оператора ГТС. Споживач, який належним чином виконує обов`язки з оплати за показами лічильника, не може нести відповідальність за помилки або несвоєчасне внесення інформації енергопостачальними компаніями.
Оскільки факт наявності боргу в розмірі 51 056,51 грн не знайшов свого підтвердження, а позовні вимоги ґрунтуються на недостовірних даних, що виникли через внутрішні суперечності між суб`єктами ринку газу, суд вважає вимоги Позивача безпідставними та не доведеними, у зв`язку з чим у задоволенні позову слід відмовити повністю.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76,77, 141, 259, 263, 264, 265, 268,272,273 ЦПК України, -
У Х В А Л И В:
У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг– відмовити в повному обсязі. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.
Суддя        А.В. Науменко

У зв`язку з відсутністю електропостачання в приміщенні Приморського районного суду м. Одеси повний текст рішення виготовлений 09.01.2026 року.

Суддя        А.В. Науменко

19.01.26