ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/641/26 Справа № 195/717/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Омеко М. В. Доповідач - Макаров М. О.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого – судді Макарова М.О.  
суддів – Городничої В.С., Свистунової О.В.
при секретарі – Пікос А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю “Славутич” на рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 27 червня 2025 року по справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю “Славутич” про розірвання договору оренди землі, -

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2025 року представник позивача ОСОБА_2 який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Славутич" про розірвання договору оренди землі № 886 від 20 січня 2016 року з Додатковою угодою про внесення змін та доповнень б/н від 03 лютого 2017 року, Орендавець - ОСОБА_1 , Орендар - Товариство з обмеженою відповідальністю "Славутич" ( код ЄДРПОУ 30847304), земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 8.44 га, кадастровий номер - 1225482000:01:005:0051, яка розташована на території Мирівської територіальної громади Нікопольського району Дніпропетровської області.
Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину №1312 виданим 22 липня 2019 року, набула право власності на земельну ділянку площею 8,44 га, з цільовим призначенням – для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер - 1225482000:01:005:0051, яка розташована на території Мирівської територіальної громади Нікопольського району Дніпропетровської області (номер запису про право власності – 16259957 від 01 вересня 2016року)
Вищевказана земельна ділянка, з кадастровим номером 1225482000:01:005:0051, що належить на праві приватної власності позивачу, станом на теперішній час знаходиться в оренді у Товариства з обмеженою відповідальністю «Славутич» (код ЄДРПОУ 30847304). При цьому Позивач договору оренди з Відповідачем не укладав, та відповідно другого екземпляру договору не має. Позивач, неодноразово, кожного року, починаючи з 2020 року зверталася до адміністрації ТОВ «Славутич», яка розташована за адресою: 53552 Дніпропетровська область, Нікопольський район, с. Виводове, вул. Н Кулик, буд.47 з вимогою надати їй, як власниці земельної ділянки, екземпляр Договору та сплатити належну їй орендну плату, однак станом на теперішній час, жодного разу орендна плата їй не сплачувалася та другий екземпляр Договору оренди не надавався. При цьому, що Відповідачу відомі дані Позивача та її поштова адреса.
02 травня 2025 року, ОСОБА_1 з метою отримання інформації стосовно належної їй земельної ділянки звернулася до Центру надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Мирівської сільської ради Нікопольського району з відповідним запитом. Відповідно отриманої Інформації стосовно земельної ділянки 1225482000:01:005:0051, Державним реєстратором Томаківської РДА, Микитюк Ю.М., 01 вересня 2016 року зареєстроване інше речове право – право оренди земельної ділянки ТОВ «Славутич», на підставі Договору оренди №886 від 20 січня 2016 року та Додаткової угоди про внесення змін та доповнень від 03 лютого 2017року, зі строком дії до 20 січня 2065 року.
Відповідачем за користування належною позивачу земельною ділянкою у 2016, 2017, 2018. 2019,2020, 2021, 2022, 2023, 2024 роках орендна плата не сплачувалась взагалі, що є порушенням істотних умов Договору та вимог чинного законодавства.
Відповідно з боку Відповідача має місце систематична несплата орендної плати (два та більше разів). Згідно з положеннями п. «д» ч.1 ст.141 Земельного Кодексу України, підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.
У зв`язку з чим позивач була змушена звернутися до суду з даним позовними вимогами.
Рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 27 червня 2025 року позовні вимоги задоволено та ухвалено розірвати Договір оренди земельної ділянки № 886 від 20 січня 2016 року з Додатковою угодою про внесення змін та доповнень б/н від 03 лютого 2017 року, Орендавець - ОСОБА_1 , Орендар - Товариство з обмеженою відповідальністю "Славутич", земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 8.44 га, кадастровий номер - 1225482000:01:005:0051, яка розташована на території Мирівської територіальної громади Нікопольського району Дніпропетровської області, одночасно припинити та скасувати державну реєстрацію іншого речового права № 16260306 від 01 вересня 2016 за вказаним Договором оренди земельної ділянки від 30 жовтня 2017 та зобов?язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Славутич" повернути належну ОСОБА_1 земельну ділянку, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 1225482000:01:005:0051, у придатному для використання стані. Вирішено питання стосовно судових витрат.
Рішення суду мотивовано тим, що станом на час розгляду справи відповідач не надав суду доказів своєчасної сплати ним орендної плати з 2016 року.
В апеляційній скарзі ТОВ “Славутич” просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, з наступних підстав.
Так, судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину №1312 виданим 22 липня 2019 року, ОСОБА_1 набула право власності на земельну ділянку площею 8,44 га, з цільовим призначенням – для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер - 1225482000:01:005:0051, яка розташована на території Мирівської територіальної громади Нікопольського району Дніпропетровської області, номер запису про право власності – 16259957 від 01 вересня 2016 року.
Земельна ділянка з кадастровим номером 1225482000:01:005:0051, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 станом на теперішній час знаходиться в оренді у Товариства з обмеженою відповідальністю «Славутич».
20 січня 2016 року між ТОВ "Славутич" в особі Бакілова І.Ю. та ОСОБА_1 укладено договір оренди земельної ділянки № 886, за умовами якого п.2.1 орендодавець надає, а орендар приймає в оренду (строкове платне користування) земельну ділянку для сільськогосподарського використання, яка знаходиться на території Виводівської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області для її використання відповідно до умов цього Договору.
Відповідно до п.3.1 в оренду передається земельна ділянка ( кадастровий номер 1225482000:01:005:0051) загальною площею 8.44 га.
Згідно п.4.1 договір укладено строком на 49 років. Термін закінчення дії договору 19 січня 2065 року.
Згідно п.5.1 орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі із розрахунку 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки 7 028.81 гривень.
Згідно п.5.2 розмір орендної плати складає 7028.81 гривень.
Відповідно до інформаційної довідки №425178628 від 02 травня 2025 року, стосовно земельної ділянки 1225482000:01:005:0051, Державним реєстратором Томаківської РДА, Микитюк Ю.М., 01 вересня 2016 зареєстроване інше речове право – право оренди земельної ділянки ТОВ «Славутич», на підставі Договору оренди №886 від 20 січня 2016 року та Додаткової угоди про внесення змін та доповнень від 03 лютого 2017 року, зі строком дії до 20 січня 2065 року (номер запису про інше речове право – 16260306).
03 лютого 2017 року між орендавцем ОСОБА_1 в особі довіреної особи ОСОБА_3 та ТОВ "Славутич" було укладено додаткову угоду про внесення змін та доповнень до договору оренди землі від 20 січня 2016 року.
Згідно п.4.1 додаткової угоди від 03 лютого 2017 року про внесення змін та доповнень до договору оренди землі від 20 січня 2016 року орендна плата достроково оплачена орендарем у грошовій формі в розмірі:
- 20 000 гривень;
- 5 000 гривень;
- 10 000 гривень за весь час користування земельною ділянкою (49 - сорок дев`ять років) , що підтверджується видатковими касовими ордерами № 732 від 27 липня 2010 року, № 844 від 18 серпня 2010 року , 853 від 19 серпня 2010 року, обов`язок орендаря щодо оплати орендної плати виконаний орендарем належним чином.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що станом на час розгляду справи відповідач не надав суду доказів своєчасної сплати ним орендної плати з 2016 року. 
Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частиною 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За змістом ч.ч. 1,2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувались при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінились настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір, або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний за рішенням суду на вимоги заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: в момент укладання договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане, зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагались; виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.
Статтею 13 Закону України “Про оренду землі” передбачено, що договір оренди землі – це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
За змістом ст. 15 вищевказаного Закону, зокрема, істотними умовами договору оренди землі є об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 20 Закону України “Про оренду землі”, в редакції, чинній на момент укладання договору, орендна плата може встановлюватися у таких формах: грошовій; натуральній (за визначеною кількістю чи частиною продукції, яка одержується з орендованої земельної ділянки); відробітковій (надання послуг орендодавцю). Сторони можуть передбачити у договорі оренди поєднання зазначених форм або визначити інші форми плати.
Відповідно до ст. 21 Закону України “Про оренду землі”, в редакції, чинній на момент укладання договору, умови договору оренди про розмір орендної плати можуть переглядатися за згодою сторін. Орендар має право вимагати відповідного зменшення орендної плати у випадках, якщо стан орендованої земельної ділянки погіршився не внаслідок дій чи бездіяльності орендаря. У разі збільшення відповідно до законів України розміру земельного податку орендодавець має право вимагати збільшення орендної плати, якщо інше не передбачено умовами договору оренди.
Статтею 24 Закону України “Про оренду землі” передбачено, зокрема, що орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.
Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України “Про оренду землі” на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.
Також, пунктом “д” ч. 1 ст. 141 Земельного Кодексу України встановлено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.
Так, в матеріалах справи наявна Додаткова угода від 03 лютого 2017 року про внесення змін та доповнень до Договору оренди землі від 20 січня 2016 року.
Згідно п. 4.1 Додаткової угоди, орендна плата достроково сплачена орендарем у грошовій формі в розмірі: 20 000 гривень; 5 000 гривень; 10 000 гривень за весь час користування земельною ділянкою (49 - сорок дев`ять років), що підтверджується видатковими касовими ордерами № 732 від 27 липня 2010 року, № 844 від 18 серпня 2010 року, № 853 від 19 серпня 2010 року, обов`язок орендаря щодо сплати орендної плати виконаний орендарем належним чином. 
Згідно п. 4.3 Додаткової угоди від 03 лютого 2017 року про внесення змін та поповнень до Договору оренди землі від 20 січня 2016 року, у зв`язку із отриманням орендної плати у повному обсязі у грошовій формі орендодавець не має права на отримання орендної плати у будь-який інший спосіб. 
Тобто ОСОБА_1 отримала орендну плату за користування земельної ділянкою в повному обсязі.
З позовними вимогами щодо визнання додаткової угоди недійсною позивачка до суду не зверталась.
На викладене вище районний суд уваги не звернув, фактичні обставини не встановив, тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи (пункти 1, 3 частини першої статті 376 ЦПК України).
В зв`язку із задоволенням апеляційної скарги, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю “Славутич” підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1816, 80 грн.
Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, - 

П О С Т А Н О В И Л А : 

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю “Славутич” — задовольнити.
Рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 27 червня 2025 року — скасувати.
У задоволенні позову ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю “Славутич” про розірвання договору оренди землі — відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю “Славутич” судовий збір у сумі 1816, 80 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
Вступна та резолютивна частина постанови проголошена 20 січня 2026 року.
Повний текст судового рішення складено 23 січня 2026 року.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді В.С. Городнича

О.В. Свистунова