УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №289/2082/24 Головуючий у 1-й інст. Кириленко О. О. 
Категорія 60 Доповідач Павицька Т. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

 головуючого          Павицької Т.М.,
 суддів                 Шевчук А.М., Талько О.Б.

за участю секретаря судового засідання Трикиши Ю.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №289/2082/24 за позовом ОСОБА_1 до Потіївської сільської ради Житомирського району Житомирської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 04 вересня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Кириленка О.О. в м. Радомишль Житомирської області, 
в с т а н о в и в :

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив визначити додатковий строк - два місяці з дня набрання рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті сестри ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування позову зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 27 років в с. Нова Буда Житомирського району Житомирської області померла його рідна сестра ОСОБА_1 . Вказує, що після смерті сестри залишилося спадкове майно, яке складається з: 1/2 частини житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 та 1/2 частини земельної ділянки, площею 1,2800 га, кадастровий номер 1825086900:05:000:0324, яка розташована на території Нободубівської сільської ради Радомишльського району Житомирської області. Зазначає, що він на день смерті сестри був зареєстрований та проживав у сусідньому житловому будинку, що належав його бабі ОСОБА_2 . Вказує, що у ОСОБА_1 відсутні спадкоємці першого ступеня споріднення, передбачені ст. 1261 ЦК України. Зазначає, що за станом свого здоров`я він не зміг своєчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті сестри. Враховуючи вищевикладене просив задовольнити позов в повному обсязі. 
Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 04 вересня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Звертає увагу на те, що свідоцтво про смерть ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 вперше було видано органом реєстрації лише 24 березня 2023 року на підставі рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 31 січня 2017 року, справа №2-о/289/13/17. Вказує, що на день смерті сестри ОСОБА_1 спадкоємцями першої черги була її мати – ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , а тому він з 03.11.2011 по 20.12.2022 не звертався до нотаріуса за спадкуванням після смерті сестри, оскільки він не мав права на спадкування на підставі ст. 1262 ЦК України. Вважає, що отримання права на спадкування після смерті сестри в нього виникло лише після ІНФОРМАЦІЯ_4 , тобто після смерті її матері ОСОБА_3 . Звертає увагу на те, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_5 і на день смерті сестри ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) йому виповнилося лише 22 роки, він був молодим хлопцем та страждав на низку невиліковних захворювань. Зазначає, що на сьогодні він страждає на захворювання опорно-двигального апарату. Вказує, що до матеріалів справи ним долучено підтверджуючі документи перебування з 28.12.2018 по 12.05.2025 на стаціонарних та амбулаторних лікуваннях. Враховуючи вищевикладене просить скасувати рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 04 вересня 2025 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_1 є рідним братом ОСОБА_1 , що підтверджується рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 31 січня 2017 року, справа №289/45/17.
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 24.03.2023 ОСОБА_1 померла – ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Згідно довідки виданої 13.01.2025 за №11 Новобудсько-Гуто-Потіївським старостинським округом Потіївської сільської ради Житомирського району Житомирської області, померла ОСОБА_1 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 постійно проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Крім померлої, в будинку ніхто постійно не проживав та не був зареєстрований на день смерті.
Відповідно до витягу зі Спадкового реєстру №79690665 від 13.01.2025 встановлено, що спадкова справа після смерті ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 не заведена.
Згідно відповіді приватного нотаріуса Житомирського нотаріального округу Житомирської області Данчевої Н.В. №6/01-16 від 13.01.2025 ОСОБА_1 роз`яснено, що для оформлення спадкових прав на майно померлої рідної сестри ОСОБА_1 необхідно звернутись до суду з питанням надання йому додаткового строку достатнього для прийняття спадщини.
Також встановлено, що рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 12 серпня 2024 року у справі №289/590/24 визначено ОСОБА_1 додатковий строк – два місяці з дня набрання рішенням законної сили, для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався як на поважні причини пропуску строку на прийняття спадщини відсутність документів щодо факту смерті спадкодавця, а також перебування на амбулаторному лікуванні з 22.01.2012 по 07.02.2012, проте наведені обставини не є об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини з 2011 року до 2024 року. Позивачу достовірно було відомо про смерть у 2011 році його рідної сестри ОСОБА_1 , однак будь-яких доказів щодо наявності перешкод подати заяву про прийняття спадщини після смерті останньої шляхом направлення її поштою до нотаріальної контори або до органів місцевого самоврядування позивачем не надано. Також під час вирішення справи судом першої інстанції було враховано, що позивач звернувся до суду з даним позовом лише через 7 років після ухвалення судом рішення, яким встановлено факт смерті його сестри, а також родинні відносини між нею та ним. До того ж, лише 24.03.2023 Радомишльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) складено актовий запис №1 про смерть ОСОБА_1 , що свідчить про те, що позивач не вживав заходів для своєчасної реалізації права на спадкування.
Перевіряючи законність оскаржуваного рішення, колегія суддів враховує наступне. 
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).
Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Згідно з частинами першою, другою статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах – уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
За змістом статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають, зокрема, батьки спадкодавця.
У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (стаття 1262 ЦК України).
За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України).
Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є такі, що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 7 грудня 2023 року у справі №548/2415/21 (провадження №61-6134св23)).
Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть застосовуватися, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не використав право на прийняття спадщини через брак інформації про смерть спадкодавця, незнання приписів закону тощо, тоді немає підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
Оцінка поважності причин пропуску строку прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.
Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі №6-1486цс15, від 23 серпня 2017 року у справі №6-1320цс17, у постановах Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі №565/1145/17, від 17 жовтня 2019 року у справі №766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі №487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі №450/1383/18, від 17 серпня 2023 року у справі №626/274/22.
Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо (постанови Верховного Суду від 28 березня 2022 року у справі №750/2158/21, від 08 червня 2023 року у справі №585/2163/22, від 09 жовтня 2023 року у справі №671/208/22).
Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, брак коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо (постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 березня 2021 року у справі №638/17145/17 (провадження №61-17764св20), Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 березня 2023 року у справі №361/8259/18 (провадження №61-9796св22)).
З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Безпідставне надання додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням юридичної визначеності як елемента правовладдя (верховенства права) та є незаконним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину, а у разі їхньої відсутності – в інтереси територіальної громади, яка має право на визнання спадщини відумерлою.
В основі спадкування за законом є принцип черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга – це визначене коло осіб із урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення. 
У даній справі встановлено, що ОСОБА_1 (сестра позивача) померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Спадкоємцями першої черги до майна ОСОБА_1 на момент її смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) була її мати ОСОБА_3 , яка спадщину не прийняла.
Відтак, позивач на момент смерті сестри ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 не мав права на спадкування, оскільки на момент смерті останньої існували спадкоємці першої черги.
Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 20.12.2022 ОСОБА_3 (мати позивача та його сестри ОСОБА_1 ) померла ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Отже, у позивача виникло право на спадкування майна після смерті сестри ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 лише – 10 листопада 2022 року.
Таким чином, відповідно до статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 був визначений строк шість місяців, який закінчився 10 травня 2023 року.
Разом з тим, в матеріалах справи наявні докази того, що ОСОБА_1 у період з 22.01.2012 по 07.02.2012, з 19.12.2018 по 28.12.2018, з 26.12.2022 по 30.01.2023 та з 01.02.2023 по 12.05.2025 перебував на стаціонарних та амбулаторних лікуваннях.
Відтак, колегія суддів доходить висновку про наявність поважних причин пропуску ОСОБА_1 строку для прийняття спадщини після смерті сестри ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Крім того, колегія суддів підкреслює, що позивач є єдиним спадкоємцем після смерті своєї сестри ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Також колегія суддів звертає увагу на наступні обставини.
Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 12 серпня 2024 року у справі №289/590/24, яке набрало законної сили, визначено ОСОБА_1 додатковий строк – два місяці з дня набрання рішенням законної сили, для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .
На день смерті батька позивача ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ) в житловому будинку була зареєстрована та проживала його донька (сестра позивача) ОСОБА_1 . 
Відтак, позивач та його сестра ОСОБА_1 успадковують по 1/2 частці майна, що залишилося після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 .
У свою чергу, ОСОБА_1 (сестра позивача) померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Таким чином, визначаючи ОСОБА_1 додатковий строк – два місяці з дня набрання рішенням законної сили, для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 та відмовляючи у визначенні додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті сестри ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно одного будинку, що є спадковим майном, суд першої інстанції підійшов до нелогічного вирішення позовної заяви ОСОБА_1 .
Крім того, вбачається, що відповідач по даній справі – Потіївська сільська рада Житомирського району Житомирської області не заперечує проти позову та покладається на розсуд суду.
З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що в даному випадку суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, допустив непропорційне втручання у право позивача як єдиного законного спадкоємця на спадкування майна після смерті сестри, оскільки судом першої інстанції не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та його інтересами, що привело до незаконного позбавлення права на спадкове майно.
Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно зі ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, як ухвалене за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, які зроблені з порушенням та неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог статті 376 ЦПК України є підставами для його скасування з прийняттям нового рішення про задоволення позову.
Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,
у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 04 вересня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.
Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_3 , додатковий строк – два місяці з дня набрання постановою законної сили, для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті сестри ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Дата складення повного судового рішення 02 грудня 2025 року.

Головуючий 

Судді