ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/2336/21 Суддя (судді) першої інстанції: О.Р. Гресько

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ганечко О.М.,
суддів Кузьменка В.В.,
Василенка Я.М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 04 липня 2025 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнвуд» до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві про стягнення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та пені,
У С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Грейнвуд» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва із позовною заявою до Головного управління ДПС у м. Києві та Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві про стягнення з Державного бюджету України через відповідача-2 на користь позивача заборгованості з відшкодування податку на додану вартість у сумі 450999,00 грн по деклараціям за червень 2014 року, квітень 2015 року, вересень 2015 року; стягнути з Державного бюджету України на користь позивача пеню у розмірі 690745,11 грн.
Мотивуючи позовні вимоги позивач зазначив, що відповідна сума ПДВ, що підлягає відшкодуванню з бюджету, товариству не була перерахована. Крім того, оскільки суму бюджетного відшкодування ПДВ у строки, встановлені Податковим кодексом України, не відшкодовано, позивач вважає що набув право на нарахування пені у порядку, встановленому п. 200.23 Податкового кодексу України.
Головне управління Державної податкової служби у місті Києві подало до суду відзив на позовну заяву, у якому вказано на необґрунтованість та відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Відповідач зауважив, що до казначейського органу інформація про узгоджені суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість по позивачу для здійснення бюджетного відшкодування не надходила, а відтак, підстав для відшкодування немає.
Головне управління ДПС у м. Києві подало відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позову відмовити з тих підстав, що чинним законодавством України не передбачено порядок ведення, механізм відшкодування сум ПДВ, внесених до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та структуру такого реєстру, що є причиною не включення ТОВ «Грейнвуд» до останнього. Крім того, нарахування пені позивачем, згідно наведеного у позові розрахунку, не включає в себе день погашення такої заборгованості, у зв`язку з чим, таке нарахування пені є передчасним та не відповідає вимогам п. 200.23 ст. 200 Податкового кодексу України.
Ухвалою Окружного адміністративного суду від 11.02.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.
Законом України №2825-IX від 13.12.2022, що набрав чинності 15.12.2022, ліквідовано Окружний адміністративний суд міста Києва.
Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 12.03.2025 прийнято адміністративну справу № 640/2336/21 до провадження та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 04 липня 2025 року позов задоволено повністю.
Стягнуто з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України в м. Києві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнвуд» заборгованість бюджету з відшкодування податку на додану вартість по деклараціях з податку на додану вартість за червень 2014 року, квітень 2015 року, вересень 2015 року у сумі 450999,00 грн та пеню у розмірі 690745,11 грн.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Головне управління Державної податкової служби у м. Києві подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити, при цьому, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.08.2025 відкрито апеляційне провадження та призначено до розгляду в порядку письмового провадження на 14.01.2026.
18.09.2025, під № 24816 до суду від Головного управління Державної казначейської служби України у місті Києві надійшов відзив на апеляційну скаргу.
03.10.2025 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнвуд» надійшов відзив на апеляційну скаргу.
Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно норм ст. 309 КАС України.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги відповідача, колегія суддів зазначає наступне.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивачем подано декларацію з податку на додану вартість за червень 2014 року із задекларованою сумою бюджетного відшкодування у розмірі 91250грн, за квітень 2015 року - у розмірі 62291грн, за вересень 2015 року - 328968 грн.
Державною податковою інспекцією у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «ГРЕЙНВУД» з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування ПДВ на розрахунковий рахунок за червень 2014 року.
За результатами проведеної перевірки, складено акт № 62/26-55-15-02/35035978 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки перевірку ТОВ «ГРЕЙНВУД» з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування ПДВ на розрахунковий рахунок за червень 2014 року».
Згідно цього акту, перевіркою встановлено порушення вимог п. 200.1, п. 200.4 ст. 200 ПК України, ТОВ «ГРЕЙНВУД» безпідставно задекларовано суму податку на додану вартість, заявлену до бюджетного відшкодування на розрахунковий рахунок за червень 2014 року в розмірі 59740 грн. Не встановлено порушень при відображенні ТОВ «ГРЕЙНВУД» бюджетного відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок за червень 2014 року в сумі 31510 грн.
На підставі вказаного акту перевірки, ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві 10.12.2014 прийнято податкове повідомлення-рішення № 0000117152, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ в розмірі 59740 грн.
Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.06.2015 у справі №826/3238/15 визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Міндоходів у м. Києві від 10.12.2014 № 0000117152. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 21.07.2015 у справі № 826/3238/15, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.06.2015 залишено без змін.
У період з 19.11.2015 по 02.12.2015, ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування ТОВ «ГРЕЙНВУД» з питань своєчасності, достовірності, повноти відображення показників в декларації з податку на додану вартість за липень 2015 року, серпень 2015 року та за вересень 2015 року, за результатом якої складено довідку від 09.12.2015 №23/26-55-28-01/35035978. Цією перевіркою не встановлено порушень при достовірності декларування показників податкової декларації з податку на додану вартість ТОВ «ГРЕЙНВУД» за липень 2015 року, серпень 2015 року та за вересень 2015 року.
У період з 18.06.2015 по 19.06.2015, ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «ГРЕЙНВУД» з питань достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за квітень 2015 року, за результатом якої складено довідку від 19.06.2015 № 57/26-55-28-02/35035978. Цією перевіркою не встановлено порушень при відображенні ТОВ «ГРЕЙНВУД» у податковій декларації з ПДВ за квітень 2015 року бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку в сумі 62291 грн.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.02.2018 у справі № 826/5453/17 визнано протиправною бездіяльність Державної податкової інспекції у Печерському районі ГУ ДФС України у місті Києві щодо розгляду заяв ТОВ «Грейнвуд» про відшкодування на його рахунок суми податку на додану вартість за червень 2014 року, квітень 2015 року та вересень 2015 року. Зобов`язано Головне управління ДФС у м. Києві скласти висновок про відшкодування ТОВ «Грейнвуд» податку на додану вартість за червень 2014 року, квітень 2015 року та вересень 2015 року та подати їх Головному управлінню Державної казначейської служби України у м. Києві.
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 11.07.2018 у справі № 826/5453/17 апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві задоволено частково: змінено рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 лютого 2018 року, виклавши абзац 3 його резолютивної частини наступним чином: «Зобов`язати Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування необхідні дані щодо відшкодування на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Грейнвуд» сум податку на додану вартість за червень 2014 року, квітень 2015 року та вересень 2015 року у розмірі 450 999,00 грн. У решті, рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 лютого 2018 року залишено без змін.
Наведене зумовило на звернення до суду з даним позовом про стягнення з Державного бюджету України заборгованості з відшкодування податку на додану вартість та пені.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з висновку, що суми податку, не відшкодовані або несвоєчасно відшкодовані платникам, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість, а пеня, яка нараховується на такі суми також підлягає стягненню. Контролюючим органом не було надано доказів внесення до реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість про здійснення відшкодування ТОВ «Грейнвуд» податку на додану вартість червень 2014 року, квітень 2015 року, вересень 2015 року.
Апелянт наголошує на тому, що: 
- суд не врахував відсутність можливості внесення ГУ ДПС у м. Києві інформації до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість та Єдиного реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, а також ту обставину, що ГУ ДПС у м. Києві не є розпорядником цих реєстрів;
- пеня на суму заборгованості з бюджетного відшкодування податку на додану вартість, відповідно до ст. 200.23 ст. 200 ПК України може бути нарахована тільки після погашення такої заборгованості;
- позивач пропустив строк звернення до суду з позовом про стягнення пені нарахованої на суму бюджетної заборгованості з відшкодування податку на додану вартість.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає ПК України.
Відповідно до підпункту 14.1.18 п.14.1 статті 14 ПК України (в редакції, чинній на момент спірних відносин), бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.
Порядок визначення суми податку на додану вартість, що підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та алгоритм дій платника податку та державних органів щодо відшкодування з Державного бюджету України податку на додану вартість встановлені статтею 200 Податкового кодексу України, а також Порядком взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2011 року №39, у чинній редакції на момент виникнення спірних правовідносин (далі по тексту - Порядок №39).
Згідно норм пункту 200.7 статті 200 ПК України, платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.
За пунктами 200.10 та 200.11 статті 200 ПК України, протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.
За наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, контролюючий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки.
У відповідності до пункту 200.12 статті 200 ПК України, контролюючий орган зобов`язаний у п`ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.
Пунктом 200.13 статті 200 ПК України, передбачено, що на підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п`яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу.
Пунктом 6 Порядку № 39, встановлено, що у разі коли за результатами проведення перевірок платника податку з урахуванням вимог статей 73 і 83 Податкового кодексу України підтверджено достовірність нарахованої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, орган державної податкової служби складає висновок про суми відшкодування податку на додану вартість (далі - висновок), в якому зазначає суму, що підлягає відшкодуванню з державного бюджету.
Згідно пункту 7 Порядку № 39, орган державної податкової служби за місцем реєстрації платника податку зобов`язаний подати органові державної казначейської служби висновок протягом: трьох робочих днів після закінчення камеральної перевірки податкової декларації платника податку, який має право на автоматичне бюджетне відшкодування податку на додану вартість, та протягом п`яти робочих днів після закінчення перевірки платника податку, який не має права на автоматичне відшкодування податку на додану вартість.
Під час розгляду даного спору в суді першої інстанції було досліджено, що податковим органом при перевірці достовірності декларування суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість не виявлено невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, за червень 2014 року, квітень 2015 року, вересень 2015 року. Загальна сума податку на додану вартість складає 450999,00 грн.
Відповідачем 1 не було надано суду доказів оформлення таких висновків та подання їх до органу казначейства. При цьому, відповідачем 1 не наведено суду жодних обставин, що могли б слугувати підставою для відмови у наданні позивачу бюджетного відшкодування податку на додану вартість та, відповідно, підставою для неподання відповідачем 1 до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновків про таке відшкодування.
При цьому, постановою Кабінету Міністрів України від 25 січня 2017 р. № 26 затверджено ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, який визначає механізм ведення Мінфіном інформаційного ресурсу Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість (далі - Реєстр) за формою згідно з додатком.
Відповідно до пунктів 3, 4 формування Реєстру здійснюється автоматично на підставі баз даних ДФС та Казначейства. Орган ДФС вносить до Реєстру такі дані: найменування платника податку на додану вартість (далі - платник податку) та його індивідуальний податковий номер; дату подання заяви про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість (далі - заява) на рахунок платника податку у банку, поданої у складі податкової декларації з податку на додану вартість (далі - податкова декларація) або уточнюючого розрахунку з податку на додану вартість (далі - уточнюючий розрахунок) (в разі їх подання); дату надсилання платнику податку органом ДФС повідомлення про відмову у прийнятті податкової декларації або уточнюючого розрахунку (в разі їх подання); суму податку, заявленого до бюджетного відшкодування, зазначену в кожній заяві, поданій у складі податкової декларації або уточнюючого розрахунку (в разі їх подання), у тому числі окремо, яка підлягає перерахуванню на рахунок платника податку у банку та/або в рахунок сплати грошових зобов`язань, та/або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; суму податку, заявленого до бюджетного відшкодування, зменшену на суму податкового боргу; реквізити поточного рахунка платника податку для перерахування бюджетного відшкодування; реквізити бюджетних рахунків для перерахування бюджетного відшкодування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; реквізити бюджетного рахунка, з якого здійснюється бюджетне відшкодування; дату початку та закінчення проведення перевірки даних податкової декларації або уточнюючого розрахунку (в разі їх подання), в складі яких подана заява, з обов`язковою відміткою щодо виду перевірки (камеральна, документальна); суму податку, заявленого до бюджетного відшкодування, та дату поданої до органу ДФС заяви у разі виникнення у платника податку необхідності змінити напрям узгодженого бюджетного відшкодування; дату складення та вручення платнику податку акта перевірки; дату та номер податкового повідомлення-рішення та суму бюджетного відшкодування за кожною заявою з урахуванням уточнюючого розрахунку (у разі їх подання), не узгоджену органом ДФС; дату початку оскарження податкового повідомлення-рішення та суму бюджетного відшкодування, що оскаржується; дату закінчення оскарження податкового повідомлення-рішення та суму бюджетного відшкодування, узгоджену за результатами оскарження; суму узгодженого органом ДФС бюджетного відшкодування за кожною заявою та дату її узгодження.
Колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про те, що, відповідачем 2 не надано доказів внесення до реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість про здійснення відшкодування ТОВ «Грейнвуд» податку на додану вартість червень 2014 року, квітень 2015 року, вересень 2015 року.
Фактично, виникла ситуація, за якої, право позивача на отримання бюджетного відшкодування не заперечується, проте, контролюючий орган наводить обставини, які не залежать від нього та вказують на вчинення всіх можливих заходів, проте останні не дозволять завершити процедуру такого відшкодування, що є алогічним та позабавляє позивача права на вільне володіння своїм майном, у розумінні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини, яка гарантує мирне володіння майном від свавільного втручання держави, вимагаючи дотримання балансу інтересів та законних підстав для будь-яких обмежень.
Поряд з цим, згідно з пунктом 200.23 статті 200 Податкового кодексу України, суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.
Наведене, давало суду першої інстанції підстави для висновку, що неподання органом державної податкової служби до Головного управління Державної казначейської служби України в місті Києві висновку із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, та непогашення заборгованості бюджету з податку на додану вартість, не позбавляє платника податку права пред`явити вимоги про стягнення зазначеної пені. Після спливу законодавчо визначеного строку для проведення зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок платника, відповідна сума відшкодування податку на додану вартість набуває статусу заборгованості, що є підставою для нарахування пені.
З огляду на викладене, а також враховуючи встановлені в ході розгляду даної справи обставини щодо неподання та несвоєчасного подання відповідачем 2 висновків до органу Державного казначейства України із зазначенням сум податку на додану вартість, що підлягають відшкодуванню позивачу з бюджету, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення на користь позивача суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість по декларації з податку на додану вартість за червень 2014 року, квітень 2015 року, вересень 2015 року та пені на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України.
Колегія суддів акцентує увагу на тому, що відповідач 2 проти розміру та розрахунку пені у загальній сумі 690745,11 грн, який проведений позивачем у позовній заяві, жодних заперечень не надав, як і не зауважив цього в апеляційній скарзі, окрім як загальне заперечення про наявність права на нарахування пені через передчасність таких вимог, а судом не встановлено невідповідності проведеного розрахунку положенням пункту 200.23 статті 200 Податкового кодексу України.
Колегія суддів не бере до уваги доводи апелянта в частині посилань на відсутність у Порядку № 39 механізму бюджетного відшкодування ПДВ у спосіб судового стягнення, адже це не підставою для відмови в забезпеченні позивача права на бюджетне відшкодування. 
Суд першої інстанції встановив наявність бюджетної заборгованості перед ТОВ «Грейнвуд» з відшкодування податку на додану вартість, проти чого, контролюючий орган і не заперечує, водночас, на переконання колегії суддів, право платника податку отримати з бюджету відшкодування податку на додану вартість і обов`язки контролюючого органу здійснити певні дії встановлені ст. 200 ПК України, а Податковий кодекс України не містить такої підстави для відмови платнику податків у бюджетному відшкодуванні узгодженої суми податку на додану вартість, як відсутність можливості внесення контролюючим органом інформації до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджегного відшкодування податку на додану вартісгь та Єдиного реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість. 
Щодо доводів апелянта про те, що пеня на суму заборгованості з бюджетного відшкодування податку на додану вартість може бути нарахована тільки після погашення такої заборгованості, колегія суддів їх відхиляє, позаяк, закон не містить такої умови, а позивачем чітко сформовано період стягнення пені та здійснено відповідні розрахунки, які не заперечені апелянтом. 
Доводи апелянта щодо незастосування судом першої інстиації наслідків пропуску строку звернення до суду, передбачених ч. 2 ст. 122 КАС України, до позовних вимог про стягнення пені, є помилковим, адже порушення права позивача на отримання бюджетного відшкодування і наразі триває, відповідно, триває нарахування пені з моменту початку порушення і до моменту коли це порушення припиниться виконанням обов`язку з відшкодування податку на додану вартість товариству. 
Тож, суми податку, не відшкодовані або несвоєчасно відшкодовані платникам, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість, а пеня, яка нараховується на такі суми, також підлягає стягненню саме з Державного бюджету України. 
Інші доводи сторін не спростовують висновків по суті спору. 
У цілому, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не є підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції. 
Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін. 
У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін. 
Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у м. Києві - залишити без задоволення. 

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 04 липня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.М. Ганечко 

Судді В.В. Кузьменко

Я.М. Василенко