ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2026 року	Львів	Справа № 140/14393/24 пров. № А/857/10918/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді Шавеля Р.М.,
суддів Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Волинської митниці (утвореної як відокремлений підрозділ Державної митної служби України) на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03.03.2025р. в адміністративній справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Волинської митниці (утвореної як відокремлений підрозділ Державної митної служби України) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів (суддя суду І інстанції: Денисюк Р.С., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 03.03.2025р., м.Луцьк; дата складання повного рішення суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

11.12.2024р. за допомогою системи «Електронний суд» позивач Фізична особа-підприємець /ФОП/ ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправними і скасувати прийняте відповідачем Волинською митницею (як відокремленим підрозділом Державної митної служби України) рішення № UA205030/2024/000085/2 від 18.11.2024р. про коригування митної вартості товарів; стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача понесені судові витрати (Т.1, а.с.1-10).

Згідно ухвали суду 16.12.2024р. розгляд справи проведено судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (у письмовому провадженні) (Т.1, а.с.128 і на звороті).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 03.03.2025р. заявлений позов задоволено; визнано протиправним та скасовано рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів № UA 205030/2024/000085/2 від 18.11.2024р.; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп. (Т.1, а.с.257-263).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржила відповідач Волинська митниця (як відокремлений підрозділ Державної митної служби України), яка в поданій апеляційній скарзі, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що в своїй сукупності призвело до помилкового вирішення спору, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою в задоволенні заявленого позову відмовити (Т.2, а.с.1-7).
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що під час проведення контролю правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення за поданою митною декларацією, встановлено наявність розбіжностей в документах, поданих декларантом позивача до митного оформлення товарів за МД № 24UA205030013884U2 від 18.11.2024р., а саме:
продавець товару «AVISO LOGISTICS sp. z o.o.» знаходиться у Польщі, однак завантаження товару здійснювалось у Wurzburg (Німеччина), згідно умовам поставки FCA оплату за навантаження здійснює продавець, якщо продаж товару здійснено на його площах. Оскільки товар завантажено за межами площ продавця, тому до транспортних витрат мають бути включені витрати на завантаження, про що в митного органу відсутня інформація. Також у калькуляції транспортних витрат немає інформації щодо витрат на завантаження;
згідно інвойсу № FV0043/11/2024 від 12.11.2024р. вартість товару становить 832,5 євро або 3600,06 pln, згідно митної декларації країни експорту від № 24PL301010000B98B9 вартість товарів становить 4259 pln;
відповідно до п.4.1 додатку № 5 від 14.01.2022р. платіж за товар проводиться на рахунки продавця авансом або післяплатою протягом 10 днів після відвантаження товару, що не відповідає умовам розрахунків згідно інвойсу № FV0043/11/2024 від 12.11.2024р. - до 11.01.2025р.
Вказане свідчить про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неповних відомостей. Зазначені розбіжності слугували підставою для сумніву митниці щодо достовірності заявлених відомостей про митну вартість товару. 
Крім того, за МД № 24UA205030013884U2 від 18.11.2024р. відбулось автоматичне спрацювання профілів ризику АСУР, які передбачали необхідність проведення більш детальної перевірки поданих декларантом документів на предмет можливого заниження митної вартості товару.
У зв`язку із вищевикладеним та з метою підтвердження заявленого рівня митної вартості товарів декларанту позивача направлено електронне повідомлення щодо необхідності надання додаткових документів відповідно до приписів ч.3 ст.53 Митного кодексу /МК/ України. 
Водночас, декларантом на вимогу митниці не надано всіх додаткових документів. У наданому експертному висновку № 21/01/209 від 14.05.2021р. та № В-574 від 27.05.2021 експерт допускає, а не стверджує, що ймовірне значення вартості «може складати» певну суму, тобто дана інформація може використовуватись для консультацій щодо митної вартості, а не підтвердження визначеної та заявленої декларантом митної вартості товару. 
Оскільки позивачем не було надано всіх документів на запит митного органу, які б документально підтвердили або визначили кількісно і достовірно складові митної вартості, митна вартість не могла бути визначена за основним методом визначення митної вартості
Відповідач зауважує, що при проведенні консультації декларанту пропонувалося, у разі наявності цінової інформації для застосування методів визначення митної вартості на підставі положень ст.ст.59-63 МК України, повідомити про це митному органу для розгляду питання про можливість її використання при оцінці імпортованого товару, однак така інформація надана не була.
Окрім цього, при вирішенні питання щодо можливості застосування методу 2а з урахуванням інформації щодо такого ж товару, яка містилась в ЄАІС, встановлено недотримання умов, зазначених в ч.2 ст.59 МК України, що виключало можливість застосування методу визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів.
Ціна договору щодо подібних (аналогічних) товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості і на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари. 
Вказаний метод не міг бути застосований, оскільки встановлено, що товари по інших МД ввезено на інших комерційних умовах, ніж заявлений до митного оформлення товар.
Враховуючи вищевказані обставини, а також факт ненадання декларантом документів згідно переліку, митним органом прийнято спірне рішення про коригування митної вартості товарів, згідно якого митну вартість визначено за резервним методом згідно зі ст.64 МК України, рівень митної вартості визначено згідно рівня на подібні/ідентичні товари, інформація про які міститься в ЄАІС Держмитслужби, а саме: товар 1 на рівні 10,06 євро/шт за МД № UA206020/2024/11069 від 30.07.2024р. Митницею за основу для коригування митної вартості взято вартість подібного товару з ідентичною країною походження EU.
Зважаючи на викладене, вважає, що спірне рішення про коригування митної вартості товарів прийняте з дотриманням вимог чинного законодавства, що стверджується усталеною судовою практикою по аналогічних справах.

Позивач ФОП ОСОБА_1 скерувала до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому остання вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права та ухвалив законне і справедливе судове рішення (Т.2, а.с.57-67).

Розгляд справи в апеляційному порядку здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено під час судового розгляду, 17.11.2020р. між ФОП ОСОБА_1 (покупець) та фірмою AVISO LOGISTICS (Польща) (продавець) укладено контракт № К2020-1, відповідно до умов якого продавець зобов`язується продати, а покупець приймати та оплачувати автомобільні шини, які були в користуванні, далі - товар, в кількості та асортименті, за цінами, які вказані в додатках, специфікаціях, які становлять невід`ємну частину цього договору. Товар надходить окремими партіями і оплачується покупцем відповідно до інвойсів, що виставляється продавцем на кожну партію товару. Ціна товару, що продається за цим контрактом, встановлюється в євро і вказується в специфікаціях, які становлять невід`ємну частину цього договору. За обопільною згодою сторін ціни на товар можуть бути змінені (Т.1, а.с.16-17).
Загальна вартість контракту - 400000 євро; умови поставки товару за даним контрактом - FCA-Люблін згідно з Міжнародними правилами тлумачення торгових термінів Incoterms 2000; платіж за товар, за даним контрактом, проводиться на рахунок продавця авансом або платіж готівкою після отримання повідомлення від продавця про готовність замовлення до відвантаження (пункти 1.1, 1.2, 2.1, 2.2, 3.1, 4.1 контракту).
Відповідно до умов цього контракту рахунку-фактури (інвойсу) № FV0043/10/2024 від 12.11.2024р. фірма AVISO LOGISTICS поставила покупцю ОСОБА_1 товар – вживані автомобільні шини у кількості 1665 шт. за ціною 832,50 євро/3600,06 злотих, тобто 0,50 євро за 1 шт. (Т.1, а.с.22 і на звороті).
18.11.2024р. декларант позивача для митного оформлення ввезеного на територію України товару «шини пневматичні гумові, що були у користуванні, із зношеним протектором, до легкових автомобілів, в кількості 1665 штук. Вага нетто 12900 кг. Призначені виключно для переробки – відновлення протектора гумових шин і покришок. Використання даних шин за призначенням в наявному стані може бути небезпечним в зв`язку з нерівномірним зносом протектора, різним періодом виготовлення шин та неоднаковим малюнком протектора. Торгівельна марка: немає даних. Виробник: немає даних. Країна походження: EU» подав митну декларацію № 24UA205030013884U2.
У графі 42 вказаної декларації зазначено фактурну вартість товару в сумі 832,50 євро; митну вартість визначено на рівні 85521 грн. 29 коп. (з урахуванням транспортних витрат у сумі 49180 грн.), яку визначено за першим методом за курсом валюти 43,6532 грн. за 1 євро (Т.1, а.с.14). 
На підтвердження заявленої митної вартості товару та обраного основного методу її обчислення декларант до вказаної МД подав наступні документи: 
рахунок-фактуру (iнвойс) № FV0043/10/2024 від 12.11.2024р.;
автотранспортну накладну А № 583551 від 12.11.2024р.; 
декларацію про походження товару № FV0043/11/2024 від 12.11.2024р.; 
рахунок-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 4 від 12.11.2024р.; 
документ, що підтверджує вартість перевезення товару – довідку № 4 від 12.11.2024р.;
зовнішньоекономічний контракт № К2020-1 від 17.11.2020р.; 
додаток № 1 від 17.11.2020р., додаток № 2 від 10.05.2021р., додаток № 3 від 11.08.2021р., додаток № 4 від 20.09.2021р., додаток № 5 від 14.01.2022р., додаток № 6 від 29.08.2022р., додаток № 7 від 28.01.2023р., додаток № 8 від 05.08.2024р. до контракту № К2020-1 від 17.11.2020р.;
договір про надання послуг митного брокера № 05/21 від 11.05.2021р.; 
договір (контракт) про перевезення № 241 від 10.09.2024р.; 
заяву декларанта або уповноваженої ним особи, у вигляді внесення коду до митної декларації про те, що товари, які декларуються не належать до товарів, що підлягають державному експертному контролю б/н від 18.11.2024р.; 
висновок про імпорт відходів від 20.08.2024; 
заявку № 4 від 12.11.2024р.; 
документ підтвердження вивезення № 24СС59 від 16.11.2024р.; 
копію митної декларації країни відправлення № 24PL301010000В98В9 від 14.11.2024р.
18.11.2024р. Волинська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів № UA205030/2024/000085/2 та сформувала картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA205030/2024/000312 (Т.1, а.с.12-13).
У графі 33 оскаржуваного рішення № UA205030/2024/000085/2 від 18.11.2024р. зазначено, що під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товару було встановлено, що документи, які подані для підтвердження заявленої митної вартості не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, та містять наступні розбіжності, а саме:
продавець товару AVISO LOGISTICS sp. z o.o. знаходиться у Польщі, однак завантаження товару здійснювалось у Wurzburg (Німеччина), згідно умовам поставки FCA оплату за навантаження здійснює продавець, якщо продаж товару здійснено на його площах. Оскільки товар завантажено за межами площ продавця, тому до транспортних витрат мають бути включені витрати на завантаження, про що в митного органу відсутня інформація. Також у калькуляції транспортних витрат відсутня інформація щодо витрат на завантаження;
згідно інвойсу № FV0043/11/2024 від 12.11.2024р. вартість товару становить 832,5 євро або 3600,06 pln, згідно митної декларації країни експорту від № 24PL301010000B98B9 вартість товарів становить 4259 pln;
відповідно до п.4.1 додатку № 5 від 14.01.2022р. платіж за товар проводиться на рахунки продавця авансом або післяплатою протягом 10 днів після відвантаження товару, що не відповідає умовам розрахунків згідно інвойсу № FV0043/11/2024 від 12.11.2024р. - до 11.01.2025р.
Також в оскаржуваному рішенні вказано, що у наданому декларантом експертному висновку № 21/01/209 від 14.05.2021р. та № В-574 від 27.05.2021р. (які не відносяться до цього оформлення) експерт допускає, а не стверджує, що ймовірне значення вартості «може складати» певну суму, тобто дана інформації може використовуватись для консультацій щодо митної вартості, а не підтвердження визначеної та заявленої декларантом митної вартості товару.
Декларант на вимогу митниці не надав усіх додаткових документів, про що зазначено у заяві № 1 від 18.11.2024р.
Відтак зважаючи на неподання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч.2-4 ст.53 МК України, у зв`язку із неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості (методу 2а та методу 2б - з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари; методу 2в та методу 2г - з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта), митну вартість визначено за резервним методом згідно зі ст.64 МК України, на підставі рівня раніше визнаних митними органами митних вартостях, інформація про які міститься в ЄАІС Держмитслужби, а саме на рівні 10,06 євро/шт за МД № UA206020/2024/11069 від 30.07.2024р. 
Митницею відповідно до положень ст.ст.55, 57 МК України з декларантом проведена письмова консультація щодо вибору методу визначення митної вартості товару.
Товар було випущено у вільний обіг за МД № 24UA20503001392U0 від 18.11.2024р. шляхом надання гарантій відповідно до розділу X МК України (Т.1, а.с.15).

Розглядуваний спір стосується правомірності рішень відповідача щодо коригування митної вартості товарів, а саме: останній виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за основним методом (за ціною договору (контракту)).

Приймаючи рішення та задовольняючи заявлений позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом розрахунку митної вартості товарів за ціною договору, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару, не встановлено, тобто, представлені митному органу документи (в тому числі додатково надані) містили всі необхідні числові дані, необхідні для визначення вартості, зазначеної в МД.
Митний орган не навів доказів того, що документи, подані декларантом, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації. На думку суду, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішеннях про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом. Також не зазначено достатніх підстав правомірності проведеного відповідачем розрахунку митної вартості.
На підставі досліджених письмових доказів суд вважав, що використані декларантом відомості підтверджені документально та визначені кількісно; їх достовірність не спростована відомостями від компетентних органів інших країн щодо непідтвердження обставин відчуження позивачу продавцем-нерезидентом товарів, або що видані позивачу документи є фіктивними, недійсними.
Враховуючи вищезазначене, позивач надав усі наявні та достатні документи, передбачені МК України, необхідні для визначення митної вартості, та які містять повну інформацію про митну вартість. Натомість, відповідачем не обґрунтовано ціну, яка визначена ним у оскаржуваних рішеннях, контролюючий орган не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору.
Таким чином, рішення відповідача про коригування митної вартості товарів № UA205030/2024/000085/2 від 18.11.2024р. є необґрунтованим та безпідставним.

Висновки суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення заявленого позову колегія суддів вважає такими, що відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства, з наступних причин.

Відповідно до МК України (в редакції, діючій на момент виникнення спірних правовідносин):
ст.ст.49, 50 - митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
ч.1 ст.51, ч.1 ст.52 - митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
ч.2 ст.52 - декларант зобов`язаний: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
ч.ч.1, 2 ст.54 - контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом.
ч.3 ст.54 - за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст.55 цього Кодексу.

Таким чином, законодавець запропонував таку конструкцію регулювання митних відносин, якою визнається правильність визначення митної вартості декларантом, у випадку, якщо не доведено інше.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), банківські платіжні документи (якщо рахунок сплачено); інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
За правилами ч.3 цієї ж статті у разі якщо зазначені документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Тобто митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.
Наведені приписи законодавства з питань митної справи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Ненаведення митним органом в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребовування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Таким чином, право митного органу на витребування додаткових у декларанта документів не є абсолютним, а виникає за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) наявність розбіжностей у документах; 2) наявність ознак підробки документів; 3) відсутність у документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до роз`яснень, які наведені у постанові Пленуму ВАС України № 2 від 13.03.2017р. «Про Довідку щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13.03.2012 року», факт того, що рівень задекларованої митної вартості товару значно нижчий за рівень митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, митне оформлення яких вже здійснено, сам собою не може бути підставою для витребування додаткових документів; цей факт є лише підставою для поглибленої перевірки повноти та достовірності документів. І лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у ч.3 ст.53 МК України, є підставою для витребування додаткових документів.
В пункті 2 ч.5 ст.54 МК України передбачено, що митний орган має право письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості лише у випадках, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, праву митного органу на витребування додаткових документів передує його обов`язок належним чином обґрунтувати наявність підстав вважати та належним чином обґрунтувати причини, з яких митна вартість не може бути перевірена на підставі документів, наданих декларантом разом із митною декларацією. 

Окрім цього, системний аналіз наведених правових норм вказує на те, що митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Під час судового розгляду справи з`ясовано, що позивач (декларант) для підтвердження заявленої митної вартості товарів подав до митного органу всі необхідні для цього документи, які містять достатні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, а також відомості про ціну, яка була сплачена за товар.
Із змісту представлених документів можна чітко та однозначно встановити вартість придбання ввезених товарів, при цьому наявність будь-яких обставин, що є визначальними за цих умов та змінюють їх вартість, відповідачем не доведено.

Як обґрунтовано зазначено судом першої інстанції, подані декларантом документи в своїй сукупності підтверджують складові митної вартості за першим (основним) методом, дозволяють ідентифікували оцінюваний товар та містять об`єктивні дані, що піддаються обчисленню.
Зокрема, умовами контракту № К2020-1 від 17.11.2020р. та додатків до нього визначено предмет та умови поставки, основні зобов`язання продавця та покупця.
Відповідно до інвойсу № FV 0043/11/2024 від 12.11.2024р. вартість товару становить 832,50 євро/3600,06 злотих. Цим документом визначено ідентифікаційні ознаки товару, кількість, ціну.
Ціна товару в інвойсі № FV 0043/11/2024 від 12.11.2024р. (832,50 євро) відповідає фактурній вартості, зазначеній в МД № 24UA205030013884U2 від 18.11.2024р. (графа 22). Ціна продажу імпортованих товарів це ціна, зазначена саме відправником у рахунках-фактурах. Рахунок-фактура (інвойс) згідно з ч.2 ст.53 МК України є документом, який підтверджує митну вартість товару. Вказана в МД № 24UA205030013884U2 від 18.11.2024р. фактурна вартість товару відповідає тій, що зазначена в інвойсі № FV 0043/11/2024 від 12.11.2024р. (832,50 євро). 
Аргументи відповідача про наявність розбіжностей у поданих документах стосовно фактурної вартості товару спростовуються матеріалами справи.
Зокрема, згідно умов контракту № К2020-1 від 17.11.2020р. та додатку № 5 від 14.01.2022р. до нього, платіж за товар проводиться на рахунки продавця авансом або післяплатою протягом 10 днів після відвантаження товару. 
Відповідно до інвойсу № FV 0043/11/2024 від 12.11.2024р. вартість товару становить 832,50 євро/3600,06 злотих. Цим документом визначено спосіб оплати – перерахунок 60 днів, дата оплати до 11.01.2025р. (Т.1, а.с.22).
На виконання умов контракту та додатку № 5 від 14.01.2022р. до нього позивач здійснив оплату в якості післяплати протягом 10 днів після відвантаження придбаного товару – 19.11.2024р. в сумі 1000 євро, що підтверджується платіжною інструкцією № 18/JBKLOB від 19.11.2024р. (Т.1, а.с.23).
Тобто, оплата була здійснена після відвантаження товару – 19.11.2024р., що відповідає обумовленим термінам.

Апеляційний суд враховує, що Верховний Суду в постановах від 12.03.2020р. у справі №804/6243/14, від 07.05.2020р. у справі №1.380.2019.00162, від 02.03.2021р. у справі №380/842/20 дійшов висновку, що умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються та не можуть у зв`язку із цим бути підставою для відмови у визнанні митної вартості.

У частині доводів відповідача, що продавець товару AVISO LOGISTICS sp. z o.o. знаходиться у Польщі, однак завантаження товару здійснювалось у Wurzburg (Німеччина), згідно умовам поставки FCA оплату за навантаження здійснює продавець, якщо продаж товару здійснено на його площах; оскільки товар завантажено за межами площ продавця, тому до транспортних витрат мають бути включені витрати на завантаження, про що в митного органу відсутня інформація; також у калькуляції транспортних витрат відсутня інформація щодо витрат на завантаження, апеляційний суд враховує наступне.
Згідно з офіційним тлумаченням торговельних термінів «Інкотермс 2000» умови поставки FCA або Франко-перевізник (... назва місця) означає, що продавець доставляє вантаж, який пройшов митне оформлення, зазначеному покупцем перевізнику до названого місця. Вибір місця постачання вплине на зобов`язання з навантаження й розвантаження товару в даному місці: якщо постачання здійснюється в приміщенні продавця, то продавець несе відповідальність за завантаження; якщо ж постачання здійснюється в інше місце, продавець за відвантаження товару відповідальності не несе.
Зі змісту зазначеного терміну вбачається, що поставка на умовах FCA покладає зобов`язання по завантаженню на продавця. Відповідальність знімається з відправника вантажу в той момент, коли він передає товар перевізнику, найнятому покупцем. Подальші ризики щодо транспортування вантажу покупець несе самостійно. При цьому всі експортні формальності та мита має здійснити та сплатити продавець, а витрати на імпортне оформлення залишаються на покупці. Ризики переходять від продавця до покупця після розміщення вантажу у транспорті, що належить перевізнику, або після передачі товару на місце завантаження транспорту перевізника.

Згідно додатку № 4 від 20.09.2021р. до контракту № К2020-1 від 17.11.2020р. умови поставки товару за згаданим контрактом FCA-Wurzburg, згідно міжнародних правил Інкотермс 2000. Вказані умови поставки ідентичні до зазначених у рахунку-фактурі FV0043/11/2024 від 12.11.2024р. (Т.1, а.с.22) та заявці на транспорт № 4 від 12.11.2024р. (Т.1, а.с.44). Зі змісту вказаної заявки слідує, що завантажування вантажу здійснюється продавцем Aviso Logistics Sp. z o.o., адреса завантаження: м. Вюрцбург-Німеччина.
Тобто, зазначено, що товар завантажуєтеся саме продавцем. 
Оскільки рахунком-фактурою (iнвойсом) № FV0043/10/2024 від 12.11.2024р. чітко визначено, що товар завантажує продавець, а тому такі витрати не включаються до транспортних витрат, у зв`язку з чим вищенаведені зауваження митниці з цього приводу є безпідставними. 

Окрім цього, у відповіді на звернення позивача до продавця ввезеного товару від 27.12.2024р. продавець Aviso Logistics Sp. z o.o. зазначає, що завантаження товару, зношених автомобільних шин згідно контракту К2020-1 від 17.11.2020р. на поставлений транспорт DAFXF480FT АС1758HM/AC3077XG здійснено підприємством AVISO LOGISTICS із площадок в м.Вюрцбург, Німеччина 12.11.2024р. відповідно до обумовлених умов поставки FCA-Вюрцбург-Німеччина та згідно фактури FV0043/11/2024 від 12.11.2024р. та автотранспортної накладної CMR А№583551 від 12.11.2024р. та включено у вартість товару. Площадки в м.Вюрцбург Німеччина надані підприємством Burd Export Tyres Germany (Pavlo Burd Ohmstr. 4a 97076 Wurzburg) в повне користування на власний розсуд для відбору придбаного в даної фірми товару, зношених автомобільних шин. Власний транспорт AVISO LOGISTICS при придбанні товару від Burd Export Tyres та продажу підприємцю ОСОБА_1 не використовувався (Т.1, а.с.253).
Таким чином, оскільки вказані умови було погоджено сторонами зовнішньоекономічного контракту, суд приходить до висновку, що транспортування товару здійснювалося продавцем на якого покладено зобов`язання здійснити та оплатити завантажувально-розвантажувальні роботи. Вказана обставина повністю підтверджується поданими до митного оформлення та для суду документами. Тому відсутні підстави вважати, що витрати по завантаженню товару у місці передачі є додатковими витратами позивача, які не включені у митну вартість товару та не відображені у калькуляції транспортних витрат.

Матеріалами справи підтверджено, що декларантом позивача для митного оформлення ввезеного на митну територію України товару подано договір № 241 про міжнародне перевезення вантажів від 10.09.2024р., укладений між позивачем та ФОП ОСОБА_2 (Т.1, а.с.41-42), додаток 1 до договору № 241 (Т.1, а.с.43), заявку на транспорт № 4 від 12.11.2024р. (Т.1, а.с.44), рахунок на оплату № 4 від 12.11.2024р. (Т.1, а.с.45), платіжну інструкцію № 433 від 21.11.2024р. (Т.1, а.с.47), довідку про розподіл транспортних витрат № 4 від 12.11.2024р. (Т.1, а.с.48), зі змісту якої слідує, що згідно договору № 241 про міжнародне перевезення вантажів від 10.09.2024р. та заявки на перевезення вантажу № 4 від 12.11.2024р. до вказаного договору витрати на перевезення по маршруту м.Wurzburg (Німеччина) – м.Любомль (Україна) автомобілем DAF XF480FT НОМЕР_1 / НОМЕР_2 складають 50000 грн. та розподілені до відстані по маршруту м.Wurzburg (Німеччина) – м/п Дорогуськ/Ягодин 1200 км – 49180 грн.; м/п Дорогуськ/Ягодин – м.Любомль 20 км – 820 грн.; загальна вартість перевезення вантажу становить 50000 грн. Додаткове страхування не здійснювалось.
Отже, довідкою про розподіл транспортних витрат № 4 від 12.11.2024р. підтверджено, що згідно договору № 241 про міжнародне перевезення вантажів від 10.09.2024р. та заявки на транспорт № 4 від 12.11.2024р. до цього договору витрати по перевезення по маршруту м.Wurzburg (Німеччина) – м/п Дорогуськ/Ягодин 1200 км становлять 49180 грн. 
Вказану суму транспортних витрат декларант позивача включив до митної вартості, тобто, позивач включив наведену суму витрат за транспортування товару до митного кордону України, що відповідає вимогам п.5 ч.10 ст.58 МК України. 

В спірному рішенні відповідач наголошує на тому, що згідно інвойсу № FV0043/11/2024 від 12.11.2024р. вартість товару становить 832,5 євро або 3600,06 pln, а згідно митної декларації країни експорту № 24PL301010000B98B9 вартість товарів склала 4259 pln.
Апеляційний суд враховує, що декларація країни відправлення № 24PL301010000B98B9 в розумінні ч.2 ст.53 МК України не є документом, який підтверджує митну вартість товарів, натомість відповідно до ч.6 ст.53 МК України її декларант може подати за власним бажанням. Також копію митної декларації країни відправлення декларант або уповноважена ним особа подає на письмову вимогу митного органу за наявності умов, визначених ч.3 ст.53 МК України. 
У розглядуваній справі відповідач не довів наявність умов, які зумовлюють необхідність подання декларантом додаткових документів. Митна декларація країни відправлення може лише підтверджувати проходження товару (вантажем) митного оформлення в країні відправлення, однак ніяк не може підтверджувати чи спростовувати числове значення заявленої митної вартості товару.
Встановлено, що декларантом до митної декларації було надано інвойс, за яким здійснювалась відповідна операція. Зокрема, рахунок-фактура є доказом операцій купівлі-продажу товарів або послуг та належить до групи документів, які є підставою для розрахунку податків за законодавством країни експорту.
Окрім цього, експортна декларація – це документ, який підтверджує проходження вантажу митного оформлення в країні відправлення та заповнюється відправником товару або митним агентством, яке здійснює оформлення (відкриття) експортної декларації. На підставі цього документа відправник вантажу отримує відшкодування податку на додану вартість. Будь-яка різниця статистичної вартості товару в експортній декларації не може викликати сумнівів, оскільки якщо така і мала місце, то це обумовлено застосуванням курсу валют в країнах Євросоюзу, а не заниженням ціни позивачем згідно з документами, виданими йому продавцем.
При цьому, в митній декларації країни відправлення вказується статистична вартість товарів (із врахуванням витрат на митне оформлення в країні експорту), а не фактурна вартість експортованих товарів, що не може свідчити про розбіжність в цифрових значеннях між митною декларацією країни відправлення і рахунком-фактурою та бути підставою для коригування вартості ввезеного товару.
Вказана обставина відповідачем будь-якими доказами не спростована.

Щодо покликань митного органу на те, що надані експертні висновки № 21/01/209 від 14.05.2021р. та № В-574 від 27.05.2021р. не відносяться до даного митного оформлення, оскільки наведена в них інформація може використовуватися для консультацій, а не для підтвердження визначеної та заявленої декларантом митної вартості товару, апеляційний суд зазначає наступне.
Як слідує з висновку експерта Білобран С.З. за результатами проведення судово-товарознавчого дослідження у відповідності до договору про надання послуг № 21/1/209 від 14.05.2021р. (Т.1, а.с.28-37) та висновку експерта Волинської торгово-промислової палати № В-574 від 27.05.2021р. експертами встановлено, що беручи до уваги фактори, які впливають на формування ціни, ринкова вартість зношених автомобільних шин, що були у використанні, для легкових автомобілів, що експортуються згідно контракту № К2020-1 від 17.11.2020р., укладеного між ФОП ОСОБА_1 та фірмою AVISO LOGISTICS Sp. z.o.o. може складати певну суму (від 0,46 до 5,60 євро за штуку; від 0,07 до 0,86 євро за штуку та 0,50 євро за штуку). 
Вказана вартість 0,50 євро за штуку (залежно від факторів, які впливають на формування ціни) відповідає вартості товару, яка зазначає в інвойсі № FV0043/11/2024 від 12.11.2024р.
Відповідно до приписів ч.2 ст.11 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» методичні та експертні документи, видані торгово-промисловими палатами в межах їх повноважень, є обов`язковими для застосування на всій території України.
Водночас, оскаржуване рішення не містить відомостей про те, яким чином такі висновки митного органу впливають на митну вартість товару, який імпортується позивачем.
Відтак, висновки відповідача щодо наявності розбіжностей в документах є необґрунтованими.

Отже, заявлена декларантом за першим методом митна вартість оцінюваного товару підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні розбіжності щодо вартості товару, вони містять достатньо відомостей щодо ціни товару. 

Водночас, спрацювання системи управління ризиками АСАУР є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками. Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. 
Також в ЄАІС ДФС України є відсутньою інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню. Крім того, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

З урахуванням викладеного, позивач відповідно до вимог ст.ст.52, 53 МК України подав всі необхідні документи для митного оформлення зазначеного товару за ціною договору, які не містили в собі будь-яких розбіжностей, зазначених в ч.3 ст.53 МК України, і відповідач не мав підстав для прийняття оскаржених рішення про коригування митної вартості та картки відмови.

Колегія суддів погоджується з послідовним висновком суду першої інстанції про те, що позивачем подано для митного оформлення імпортованого товару документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар, містили об`єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто, підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами ч.ч.4 і 5 ст.58 МК України, і в митного органу, враховуючи вищевикладені обставини, не було підстав вимагати у декларанта додаткові документи для підтвердження митної вартості.
Натомість, відповідачем не надано суду жодних доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

За обставин цієї справи відповідач не довів наявність таких розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, ознак підробки у поданих документах чи відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари згідно з умовами, визначеними договірними сторонами (продавцем та покупцем), а сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.

Застосування другорядного - резервного методу визначення митної вартості товару передбачене статтею 64 МК України, згідно з якою у разі якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.
Відповідно до п.п.2, 4 ч.2 ст.55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товару має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товару, інших умов, що могли вплинути на ціну товару), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.
За змістом п.2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товару, затв. наказом Міністерства фінансів України № 598 від 24.05.2012р., у рішенні про коригування митної вартості зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом. Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.
Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 08.02.2019р. у справі № 825/648/17.
Між тим у спірному рішенні митний орган лише вказав номер та дату митної декларації (№ UA206020/2024/11069 від 30.07.2024р.), на основі якої було здійснено коригування митної вартості товару, що не дає підстав вважати вказане рішення обґрунтованим та мотивованим. 
Звідси, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом. 

За усталеною та послідовною практикою Верховного Суду (постанови від 10.06.2021р. у справі № 815/6854/17, від 14.07.2020р. у справі № 809/1734/16) приписами МК України встановлено, що митний орган, здійснюючи митний контроль, зокрема, при визначені митної вартості, має діяти у спосіб, який визначено МК України. При цьому, наявна інформація, яка міститься в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, повинна мати лише допоміжний характер. Митним законодавством встановлений вичерпний перелік документів, що зобов`язаний надати декларант на підтвердження митної вартості товару. Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.

Отже, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.
Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації митниці, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено.
Сам факт здійснення митного оформлення подібних товарів за митною вартістю, що є більша заявленої декларантом, не може бути безумовною підставою для коригування відповідачем митної вартості товару.
Також Верховний Суд у постанові від 21.12.2018р. по справі № 815/228/17 дійшов висновку про те, що наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про розмитнення у попередніх періодах аналогічних товарів із зазначенням більшої митної вартості, жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.

Оцінюючи в сукупності вищевикладене, апеляційний суд вважає, що відповідач не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи у своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар (чи підлягає сплаті), та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом основним методом за ціною договору, як і не довів правових підстав для застосування резервного методу.

Враховуючи встановлені обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів вважає, що подані позивачем до митного оформлення документи були достатніми для підтвердження заявленої за ціною договору митної вартості товару. При цьому, зазначені документи не містили розбіжностей чи ознак підробки, водночас підтверджували числові значення митної вартості.
Разом з тим, митний орган не навів доказів того, що документи, подані декларантом, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

Використані декларантом відомості підтверджені документально та визначені кількісно; їх достовірність не спростована відомостями від компетентних органів інших країн щодо непідтвердження обставин відчуження позивачу продавцем нерезидентом товару, або що видані позивачу документи є фіктивними, недійсними.
Враховуючи вищезазначене, позивач надав усі наявні та достатні документи, передбачені МК України, необхідні для визначення митної вартості, та які містять повну інформацію про митну вартість. Натомість, контролюючий орган не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору.

За таких обставин визначення відповідачем митної вартості товарів за резервним методом здійснено з порушенням вимог митного законодавства України, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення.
Таким чином, рішення відповідача № UA205030/2024/000085/2 від 18.11.2024р. про коригування митної вартості товарів є необґрунтованим та безпідставним, не ґрунтується на вимогах закону.
Враховуючи непідтвердження обставин, якими митний орган обґрунтовував свої твердження про дотримання ним вимог МК України та допущених порушень зі сторони позивача під час визначення митної вартості товарів, а відтак, й покладених в основу спірного рішення, заявлений позов є підставним, через що підлягає до задоволення.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Також в порядку ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта Волинську митницю.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Волинської митниці (утвореної як відокремлений підрозділ Державної митної служби України) на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 03.03.2025р. в адміністративній справі № 140/14393/24 залишити без задоволення, а вказане рішення суду – без змін.
Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта Волинську митницю (утворену як відокремлений підрозділ Державної митної служби України).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Р. М. Шавель 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	Р. Б. Хобор  	

Дата складання повного судового рішення: 23.01.2026р.