2/130/139/2026
130/2286/25
РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" січня 2026 р.   м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Порощука П.П., 
за участі секретаря Корнійчук К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жмеринка за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою позовної заяви ТОВ «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ТОВ «Юніт капітал» звернувся до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області із даною позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за договором кредитної лінії №164301416 від 24.05.2021 року у розмірі 19949 грн., судові витрати 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 7000 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 24.05.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач уклали кредитний договір №164301416 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідач підписав кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора та ввів його у відповідне поле інформаційно-телекомунікаційної системи та натиснув кнопку «Так», що є підтвердженням підписання договору. Отже, заповненням анкети-заяви Позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений редитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) уклали Договір факторингу №28/1118-01. В подальшому до договору факторінгу укладалися додаткові угоди в тому числі щодо продовження терміну дії договру факторінгу. 30.10.2023 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу №30/1023-01. 04.06.2025 року ТОВ «ФК Онлайн Фінанс» та позивач уклали договір факторингу №04/06/25-Ю відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором в загальній сумі 19949 грн.
Ухвалою від 11.08.2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у вказаній справі, призначено судове засідання з повідомленням (викликом) сторін. 
15.10.2025 року до суду надійшов відзив.
В судове засідання представник позивача не з`явився, в наданій до суду заяві просив розгляд справи провести у його відсутність, позовні вимоги підтримав.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, попередньо надав заяву про розгляд справи в його відсутність.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, до суду повернувся конверт з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою», причини його неявки суду невідомі.
Згідно з положеннями ч.7 та 8 ст.128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 року у справі № 911/3142/19 зазначає, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку - суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
Таким чином, відповідач ОСОБА_1 вважається належним чином повідомленим про розгляд справи судом.
Відповідно до ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню зважаючи на таке.
Судом встановлено, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем по справі ОСОБА_1 24.05.2021 року було укладено кредитний договір №164301416 у формі електронного документа, який було підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора MNV33RQ3.
Відповідно до пункту 1.1. вказаного договору кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії на суму 7000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно з умовами цього договору, кредітна лінія надається строком на 25 днів (п.1.7 договору).
За п.1.3 кредитодавець надає перший транш за договором в сумі 5750 грн. одразу після укладення договору.
За п.1.8 сторони погодили, що встановлений в п.1.7 договору строк дисконтрого періоду та відповідно, строк надання кредитної лінії може бути продовжено позичальником, шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів за умови якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовану функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтого періоду на умовах описаних в цьому пункті не обмежена.
Відповідно до п.1.9.1. за період строку визначеному в п.1.7 проценти нараховуються за процентною ставкою 620,50 відсотків річних, що становить 1,70 процентів від суми Кредиту за кожний день користування ним.
За п.1.9.2 за умови продовження строку дисконтрого періоду, на умовах п.1.8 договору з наступного дня після закінчення вказаного в п.1.7 договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за індивідуальною програмою ставкою в розмірі 620,50 процентів річних, що становить 1,70 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним.Кредитодавець, з своїм вибором, може надати позичальнику знижки на розмір індивідуальної процентної ставки, про що останнній інформується в особистому кабінеті.
Відповідно до пункту 4.4 кредитного договору визначається, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем в якості підпису позичальник використовує як електронний підпис одноразовий ідентифікатор, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис.
У заявці на отримання грошових коштів в кредит від 24.05.2021 року зазначені персональні дані позичальника ОСОБА_1 , дата укладення договору 24.05.2021 року, сума кредиту 5750 грн, строк кредиту - 25 днів, номер карти позичальника 4149-49ХХ-ХХХХ-8892.
У довідці щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» ОСОБА_1 зазначена як позичальник, сума кредиту - 5750 грн, строк кредиту - 25 днів, процентна ставка 1,7 % в день, акцепт оферти позичальником - підписання договору одноразовим ідентифікатором MNV33RQ3 відбувся 24.05/2021 року о 13:34:36.
Відповідно до довідки ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало ОСОБА_1 на її платіжну карту відкриту АТ КБ «Приватбанк», суму у розмірі 5750 грн. 24.05.2021 року.
28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) уклали Договір факторингу №28/1118-01. В подальшому до договору факторінгу укладалися додаткові угоди в тому числі щодо продовження терміну дії договру факторінгу. 30.10.2023 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу №30/1023-01. 04.06.2025 року ТОВ «ФК Онлайн Фінанс» та позивач уклали договір факторингу №04/06/25-Ю відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором в загальній сумі 19949 грн.
Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі (ч.1ст.205 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначенені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію`електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно із ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, з матеріалів справи вбачаться, що відповідач уклав із первісним кредитором відповідний кредитний договір, який підписаний електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора. Кредити надавались клієнту в безготівковій формі на реквізити банківського рахунку, вказаний відповідачем, як клієнтом.
Щодо наявного права вимоги у позивача за наведеним кредитним договором на підставі договору факторингу суд зазначає про наступне.
Відповідно до положень ст.ст.1077,1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно за ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.
Частинами 1 та 2 ст.1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.
Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України)
Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. (ч.2 ст.615 Цивільного кодексу України)
Кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів на суму кредиту у розмірах і в порядку, що встановлені договором. Якщо договір не містить умови про розмір процентів, він визначається обліковою ставкою банківського процента (ставкою рефінансування), встановленою Національним банком України. У разі відсутності іншої угоди проценти виплачуються щомісяця до дня повернення суми кредиту.
Позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцеві відповідну суму коштів у строк та в порядку, встановленому договором. Якщо позичальник не виконав цього зобов`язання, він повинен сплатити пеню (у вигляді процентів) від дня, коли настав строк виконання, до дня повернення коштів кредитодавцеві, незалежно від сплати процентів за умовами договору.
Відповідно до ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно з ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст.598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно ст.599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно зі ст.ст.610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
З огляду на викладене, в розрізі даного спору вбачається, що між сторонами виникли договірні відносини, які регулюються укладеним 24.05.2021 року Кредитним договором № 164301416 та у зв`язку із неналежним виконанням боржником умов зазначеного Договору, у позивача як кредитора за спірними зобов`язаннями виникло право вимоги стягнути з відповідача заборгованість по кредиту, по відсотках за користування кредитом, а також по передбачених Договором санкціях.
Заборгованість відповідача за Кредитним договором №164301416 від 24.05.2021 становить: 19949 грн., правомірність заявлення яких доведено позивачем належними та допустимими доказами по справі.
Враховуючи, що договори факторингу, у встановленому законом порядку, не визнані недійсними, суд вважає, що позивач довів наявність у відповідача кредитної заборгованості за договором, що укладений з первісним кредитором та наявність права вимоги за якими згідно договорів факторингу. 
Відповідно до ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
У ст.80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.2 ст.89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд не приймає до уваги наданий відповідачем відзив на позовну заяву, оскільки він стпростовується вищенаведеним.
Згідно п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати - на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
У зв`язку із наведеним, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в сумі 7000 грн.
В порядку ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2422,40 грн.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10.02.2010, заява № 4909/04).
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов, підлягає до задоволення.
На підставі ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідн. НОМЕР_1 , зареєстрованої по АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (01024, м.Київ, вул.Рогнідинська, будинок 4а, офіс 10, ЄДРПОУ 43541163) заборгованість за кредитним договором №164301416 від 24.05.2021 року в розмірі 19949 грн., судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 7000 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Порощук П.П.