КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
11 листопада 2025 року м. Київ
справа №753/11856/25
провадження № 33/824/4996/2025
Київський апеляційний суд у складі судді Желепи О.В.
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 15 вересня 2025 року ухвалену у складі судді Рудюк О.Ю. про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 124КУпАП України
 
ВСТАНОВИВ
 
ОСОБА_1 5 червня 2025 року о 10 год. 45 хв., керуючи автомобілем Daewoo д.н.з. НОМЕР_1 в м. Києві по пр. М. Бажана, був не уважним, не стежив за дорожньою обстановкою під час виїзду з другорядної дороги на головну дорогу, не скористався смугою розгону, перетнувши її намагався здійснити заїзд в крайню праву смугу руху і не пропустив вантажний автомобіль ДАФ д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався в раніше займаній смузі прямо, здійснивши зіткнення, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 2.3 б, 10.8, 16.11 ПДР України.
Постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 15 вересня 2025 року ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України.
Провадження у адміністративній справі про притягнення  ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.
Не погоджуючись з постановою ОСОБА_1 24 вересня 2025 року подав апеляційну скаргу, просить її скасувати в частині визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що встановлення вини у вчинені адміністративного правопорушення за наявності обставини, яка виключає провадження у справі про адміністративне правопорушення, є неправомірним.
Крім того зазначає, що судом не враховано пояснення водія автомобіля ДАФ д.н.з. НОМЕР_2 , де зазначено, що водій у момент зіткнення не дивився на смугу, в якій він їхав, а відволікся.
 
На розгляд адміністративної справи в апеляційний суд ОСОБА_1 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про розгляд справи належним чином був повідомлений.
Справа до розгляду призначалася 28 жовтня 2025 року, однак у зв`язку із неявкою ОСОБА_1 відкладалася.
ОСОБА_1   повідомлявся шляхом надсилання поштового повідомлення на зазначену ним адресу, яке повернулося на адресу суду з поміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (трек-номер R067028803025).
Суд апеляційної інстанції враховує, що у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Враховуючи наведене вище та приймаючи до уваги, що судом апеляційної інстанції були вжиті всі можливі заходи для належного і своєчасного повідомлення  ОСОБА_1 про судові засідання, які були призначені на 28 жовтня 2025 року та 11 листопада 2025 року, а також те, що клопотань про відкладення розгляду справи до апеляційного суду від нього не надходило, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу за його відсутності.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність, вмотивованість та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.
Відповідно до положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у числі інших визначених законом обставин, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Висновок про наявність чи відсутність в діях особи складу адміністративного правопорушення повинен бути обґрунтований, тобто зроблений на підставі всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин і доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.
Відповідно до вимог ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.
Як зазначено в ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Так, судом встановлено, що водій ОСОБА_1 5 червня 2025 року о 10 год. 45 хв., керуючи автомобілем Daewoo д.н.з. НОМЕР_1 в м. Києві по пр. М. Бажана, був не уважним, не стежив за дорожньою обстановкою під час виїзду з другорядної дороги на головну дорогу, не скористався смугою розгону перетнувши її намагався здійснити заїзд в крайню праву смугу руху і не пропустив вантажний автомобіль ДАФ д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався в раніше займаній смузі прямо здійснивши зіткнення, що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 2.3 б, 10.8, 16.11 ПДР України, що підтверджується схемою місця ДТП, яка підписана уповноваженою особою, та самим  ОСОБА_1 , яка містить об`єктивні відомості щодо розташування транспортних засобів, місця зіткнення, а також локалізацію механічних пошкоджень та поясненнями водіїв. 
Дослідивши матеріали справи та вказані докази суд дійшов висновку про доведеність вини водія ОСОБА_1 у порушенні вимог п. 2.3 б, 10.8, 16.11 ПДР України, тобто у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
При цьому, оскільки на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчились строки, передбачені ч. 2 ст. 38 КпАП України, для накладення адміністративного стягнення, тобто за наявності обставини, що виключає провадження в справі, суддя місцевого суду на підставі п. 7 ст. 247 КпАП України обґрунтовано закрив у ній провадження.
З такими висновками суду першої інстанції погоджується апеляційний суд, оскільки вони зроблені на підставі повно, всебічно та об`єктивно досліджених всіх обставин справи.
 
Пунктом 2.3б Правил дорожнього руху України встановлено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Згідно п. 10.8 Правил дорожнього руху України, якщо в місці з`їзду з дороги є смуга гальмування, водій, який має намір повернути на іншу дорогу, повинен своєчасно перестроїтися на цю смугу і знижувати швидкість тільки на ній.
Згідно п. 16.11 Правил дорожнього руху України, на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається другорядною дорогою, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху.
Апеляційний суд, звертає увагу, що перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху.
Положеннями п. п. 1.4, 1.5 ПДР передбачено, що кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальні збитки.
Виходячи із встановлених обставин події ДТП, яка мала місце 5 червня 2025 року вбачається, що саме неналежне виконання ОСОБА_1 вказаних вимог ПДР України під час виїзду з другорядної дороги на головну дорогу призвели до ДТП.
Посилання ОСОБА_1 на те, що ДТП відбулось з вини водія  вантажного автомобіля ДАФ д.н.з. НОМЕР_2 , оскільки на час зіткнення останній відволікся, а ОСОБА_1 вже перестроївся, апеляційний суд відхиляє, оскільки зазначене не узгоджується, ні з подальшими поясненнями ОСОБА_1 , ні зі схемою ДТП, з яких вбачається, що автомобіль Daewoo д.н.з. НОМЕР_1 пошкоджений по середині лівої сторони, тобто ОСОБА_1 ще не влився у автомобільний потік.
З огляду на зазначене, матеріалами справи підтверджують, що ОСОБА_1 дійсно невірно оцінив дорожню обстановку та не надав перевагу у русі вантажному автомобілю.
Доказів на спростування висновків місцевого суду в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами справи не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.
Доводи апеляційної скарги про безпідставне встановлення вини при закритті провадження у справі про адміністративне правопорушення, апеляційний суд відхиляє, оскільки провадження у цій справі закрито у зв`язку з закінченнямстроківнакладення адміністративного стягнення, а не у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.
Враховуючи наведене, підстав для скасування постанови судді місцевого суду немає, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -
 
                                                               ПОСТАНОВИВ
 
Апеляційну скаргу   ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову Дарницького районного суду м. Києва від 15 вересня 2025 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                               О.В. Желепа