Справа № 420/22915/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 лютого 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Попова В.Ф., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю “АКВАФРОСТ” до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови, 

встановив:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до Одеської митниці, в якій просить визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500110/2025/000082/1 від 30.06.2025 р.
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що між компанією Global Floro AS (Алесунд, Норвегія, Постачальник) та ТОВ «Аквафрост» (Одеса, Україна, Покупець) був укладений Контракт №27/06/23-7, відповідно до умов та на виконання якого було поставлено товар «Ікра оселедця заморожена (Clupea Harendus) очищена. До Одеської митниці була подана митна декларація №25UA500110005550U1 від 30.06.2025 з пакетом документів для митного оформлення товару та визначеною декларантом вартістю товару за ціною контракту. За результатами митного оформлення прийнято рішення про коригування митної вартості товарів. На думку Відповідача, надані декларантом документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті. Позивач з даним рішенням не погоджується, вважає його протиправним та таким, що порушує його права та інтереси. Просить задовольнити позовні вимоги.
Одеською митницею наданий відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнали та зазначили, що в поданих позивачем документах містяться розбіжності, вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, про що повідомлено декларанту та обґрунтовано у графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів. Просять відмовити у задоволенні позовних вимог.
Позивач подав відповідь на відзив у якій зазначив, що в змісті відзиву Відповідач не надав жодних пояснень стосовно форми та змісту спірного рішення. Розбіжності та підробка в документах наявні саме з боку Відповідача, адже один документ – рішення про коригування митної вартості, під одним номером та датою має різну форму та зміст. Такі протиправні дії Відповідача та ігнорування ним вимог законодавства щодо форми та змісту, порядку прийняття рішення про коригування митної вартості свідчить про порушення митницею вимог законності і обґрунтованості рішень митних органів та є підставою для скасування їх у судовому порядку. Всі кількісні та вартісні показники в наданих документах є тотожними, не є підробними, жодний із доданих документів не містить розбіжностей у числових значеннях та підтверджує це наданими з позовом додатками. 
Відповідач подав заперечення у яких зазначив, що Рішення про коригування митної вартості товарів № UA500110/2025/000082/1 від 30.06.2025 складені посадовою особою митного органу відповідно до чинного законодавства України та відповідно до рекомендацій Державної митної служби України.
Одеською митницею заявлено клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін, яке обґрунтовано тим, що розмір скорегованої митної вартості становить 147202,98 грн., а обставини по справі потребують надання ґрунтовних усних пояснень, бажають брати участь у досліджені доказів, виступити зі вступним словом, ставити питання та надавати відповіді, міркування.
Суд відхиляє заявлене клопотання, оскільки предметом спору у цій справі є митне оформлення товару яке здійснювалось на підставі електронних митних декларацій, письмових документів наданих позивачем до митного органу. В подальшому, контактування позивача з митними органом щодо розмитнення товару, в тому числі прийняття картки відмови, корегування митної вартості відбувалась через електронний кабінет. 
У цій справі, сторони у своїх заявах по суті, а саме - у позовній заяві, відзиві, відповіді на відзив та запереченнях, обґрунтовують свої правові позиції посилаючись на первинні документи які є ідентичними та наявні у обох сторін і які надані суду. Інших письмових доказів вже не може бути надано в силу їх відсутності. Таким чином, кожна зі сторін детально виклала свою правову позицію по суті спору, а також по кожному письмовому доказу, що виключає потребу їх дослідження безпосередньо в судовому засіданні.
Суд зазначає, що викладення своєї позиції митним органом письмово у відзиві не обмежує його можливості викласти її ґрунтовно, а тому проголошення такої ж позиції в судовому засіданні усно зі вступним словом та шляхом зачитування відзиву, не є на думку суду переконливим аргументом для слухання справи в судовому засіданні.
Крім того, митним органом подано не тільки відзив на позовну заяву, а і заперечення на відповідь на відзив, що є ще однією із процесуальних можливостей належного обґрунтування стороною своєї позиції.
Суд відхиляє посилання відповідача на те, що розгляд справи в письмовому провадженні порушує його права, оскільки наведені ними аргументи, щодо можливості виступити усно та переконливо, ставити питання та висловлювати думку щодо заявлених клопотань не є такими, що дають підстави слухати справу в судовому засіданні. Розгляд справи у письмовому провадженні є однією із форм здійснення судочинства і не позбавляє сторони заявляти клопотання по справі у письмовому вигляді, не зменшує обсяг дослідження доказів та не впливає на їх оцінку судом.
Жодних клопотань у цій справі окрім даного, сторонами не заявлено, справа є незначної складності, а тому її розгляд у письмовому провадженні не впливає на доступ до правосуддя та не обмежує права сторін. 
Судом встановлені такі обставини по справі.
27.06.2023р. року між Компанією Global Floro AS (Алесунд, Норвегія, Постачальник) та ТОВ «Аквафрост» (Одеса, Україна, Покупець) був укладений Контракт №27/06/23-7, відповідно до умов якого Постачальник поставляє Товар, який вказується в Додатках до цього Контракту (п.1.1. Контракту). 
В межах Контракту від 27.06.2023р. ТОВ «Аквафрост» (надалі за текстом «Позивач») в червні 2025р. погодив з Постачальником поставку товару «Ікра оселедця заморожена (Clupea Harendus) очищена, без ястикової оболонки, для промислової переробки, дата виготовлення 09.2024р.» вагою 20 000 кг на загальну суму 82 300, 00 дол. США, що засвідчено в Invoice №10012498 від 17.06.2025р. 
Поставка товару здійснювалась на умовах FCA (вільний перевізник) м. Клайпеда, Литва, згідно із Інкотермс 2020, зазначене означає: що товар вважається доставленим, як тільки Продавець надає товар доступним перевізнику або іншій особі визначеній Покупцем. Це підтверджено єелектроннимим митними деклараціями. 
30.06.2025 року уповноважена Позивачем особа (ТОВ «ІНТЕРТРАНС») звернувся до митного посту «Чорноморськ» Одеської митниці з електронною митною декларацією (ЕМД) №25UA500110005550U1 та пакетом документів для митного оформлення товару. 
До митної декларації Позивачем було надано наступні документи: 
- Сертифікат якості (Certificate of quality) б/н від 17.06.2025; 
- Пакувальний лист (Packing List) б/н від 17.06.2025; 
- Рахунок –фактура ( Commercial invoice) № 10012498 від 17.06.2025; 
- Автотранспортна накладна (Road consignment note) №3378 від 26.06.2025; 
- Супровідний документ Т1 (Dispatch note model T1) 25LTLU9000098618K8 від 26.06.2025; 
- Міжнародний ветеринарний сертифікат або ветеринарне свідоцтво (Veterinary certificate) №LT 0377874/ЕХР2500668 від 26.06.2025р.; 
- Сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 ( Movement certificate EUR.1) A3е4а55bее856 від 18.06.2025р.; 
- Загальна декларація прибуття 25UA141000705668Z9 від 27.06.2025.; 
- Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору про транспортно-експедиційні послуги СФ-0000307 від 30.06.2025.;
- Документ що підтверджує вартість перевезення 26/06/1 від 26.06.2025р.; 
- Зовнішньоекономічний договір (контракт) купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, що декларуються, №27/06/23-7 від 27.06.2023; 
- Договір про надання послуг митного брокера 2/25-БР від 01.01.2025р.; - Договір про перевезення 24/11/2023 від 24.11.2023р.; 
- Заявка на перевезення 20 від 26.06.2025р.; 
- Інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державними органами та підприємствами за принципом «єдиного вікна» з використанням електронних засобів передачі інформації № 13070014 від 30.06.2025р.; 
- Декларація виробника від 17.06.2025р.; 
- Транзитна декларація 25LTLU9000L9NS01679 від 28.06.2025.
Під час здійснення Одеською митницею митного контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з митною декларацією (МД) №25UA500110005550U1 від 30.06.2025 встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності та не містяться всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, та обґрунтовано у графі 33 Рішення про коригування митної вартості товарів №UA500110/2025/000082/1 від 30.06.2025, а саме: 
"Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої ст.58 МКУ. Якщо рахунок сплачено, документами, які підтверджують митну вартість товарів, відповідно до положень частини другої ст.53 МКУ, є банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, інші платіжні або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.
Відповідно до умов оплати згідно наданих документів, у інвойсі від 17.06.2025 №10012498 на суму 82300 дол. США зазначено передоплата 14 днів. Але до митного оформлення документів, що підтверджують передоплату не надано. Декларантом заявлені умови поставки товару FCA Klaipeda. Відповідно до офіційних правил Міжнародної торгової палати для тлумачення торговельних термінів (Інкотермс), на заявлених умовах поставки FCA покупець зобов`язаний за власний рахунок укласти договір перевезення товару та понести витрати, пов`язані з доставкою товару до місця призначення.
Згідно з частиною 10 статті 58 МКУ при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті: 5) витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту , порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 6) витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; 7) витрати на страхування цих товарів. У підтвердження витрат на транспортування-48000 грн. надано до митному оформлення: договір перевезення від 24.11.2023 №24/11/2023, довідку від 26.06.2025 №26/06/1 та рахунок від 30.06.2025 №СФ-0000307 від ФОП ОСОБА_1 . Але у CMR 3378 від 26.06.2025, сертифікаті від 28.06.2025 №25LTLU9000L9NS01679, супровідному документі Т1 від 26.06.2025 25LTLU9000098618K8 наявні відомості про Експедитора та відправника UAB VPA LOGISTICS, Клайпеда. Відомості щодо числового значення витрат та їх включення як обов`язкової складової митної вартості, передбаченої п.1а ч.10 ст.58 МКУ не надано митному органу. Документальне підтвердження доставки оцінюваного товару від заявленого виробника GLOBAL FLORO AS (Норвегія) (Заявлений характер угоди з виробником (4104)) до місця завантаження Клайпеда, Литва відсутнє. З моменту доставки товару від виробника до Клайпеди, зберігався на складі із дотримання відповідного температурного режиму. Відомості про зазначені витрати документально не підтверджено та не надано до митного оформлення. На товаросупровідних документах (рахунок-фактура, СМR, копія митної декларації країни відправлення ) відсутні печатки (штампи) іноземних компетентних митних органів при проходженні кордону, щодо дат проходження транзитних країн."
На підставі ч.3 статті 53 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI, п. 2.3 Правил заповнення декларації митної вартості, які затверджені наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 599, Одеською митницею повідомлено декларанта про необхідність подання протягом 10 календарних днів додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості за переліком зазначеним у статті.
Декларантом надіслано лист від 30.06.2025, в якому він повідомив, що подав всі необхідні документи для митного оформлення і додаткові надавати не буде.
Одеською митницею прийняті рішення про коригування митної вартості товарів та відмову у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.
Таке коригування митної вартості товару призвело до збільшення митних платежів, які повинен сплатити Позивач за проведення процедури розмитнення зазначеного товару в розмірі 147 202,98 грн. про що зазначено в графі 47 митної декларації №25UA500110005577U4 від 30.06.2025 року.
Оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих сторонами доказів, а також достатність та взаємний зв`язок у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню у зв`язку з наступним.
Статтею 49 МК України визначено, що митна вартість товарів - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з частинами 4 та 5 статті 58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Відповідно до ч. 3 ст. 318 МК України, митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Статтею 50 МК України визначено, що відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.
Частиною 1 статті 51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 52 МК України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Згідно з ч. 1 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, згідно з частиною 2 зазначеної статті є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Згідно ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Відповідно до ч. 1 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Частиною 5 ст. 54 МК України передбачено право митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Аналогічна позиція неодноразово викладалась Верховним Судом у постановах, зокрема, від 13.09.2019 у справі №815/6780/15, від 06.09.2019 у справі №803/1212/14, від 20.10.2020 у справі №809/1056/16 та ін.
Розглядаючи даний спір, суд встановив, що позивачем як при декларуванні товарів, так і на вимогу митниці, надано всі наявні у нього документи за переліком, визначеним ч. 2 ст. 53 МК України, які містили числові показники ціни товару, а тому суд не погоджується з висновками митного органу про те, що надані позивачем документи мають розбіжності, зважаючи на наступне.
Щодо ненадання до митного оформлення документів, що підтверджують передоплату, позивач зазначив, що вартість одиниці товару, що вказана у Invoice №10012498 від 17.06.2025р та вартість всієї партії товару є ідентичною і становить 4,115 дол. США за один кг товару, або 82300 дол. США за 20 000 кг. Про це також свідчать Транзитна декларація 25LTLU900098618К8 від 28.06.2025р. та експортна декларація №4450912500041318 від 20.05.2025. Зазначені документи дають змогу митному органу пересвідчитись у правомірності визначення ціни товару.
Суд погоджується з обґрунтуваннями позивача і зазначає, що приписами ч.1 та ч. 2 ст. 53 МКУ передбачений перелік документів, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення, які одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи.
Банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару надаються лише у випадку, коли рахунок було сплачено. Оскільки до митного оформлення не було надано платіжного доручення, це свідчить виключно про той факт, що на момент проведення зазначеної процедури митного очищення товару зазначений товар не було сплачено покупцем, про що наголошує позивач.
Відповідно позивач не міг надати митному органу банківських документів про передоплату, в силу її відсутності, що жодним чином не є підставою для прийняття оскаржуваного рішення.
В постанові від 02 червня 2022 року справа № 460/2674/20 та в постанові від 12 березня 2019 року по справі № 803/3649/15 Верховний суд зазначив також наступне «…У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. В свою чергу, умови термінів та розміри оплати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися митним органом до уваги під час контролю за митною вартістю, а тому суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару…».
Щодо не підтвердження транспортних витрат та витрат на зберігання, позивач зазначив, що у зв`язку з введенням дії воєнного стану на території України, порт міста Одеса не використовується, тому Постачальник організовує поставку використовуючи змішані види перевезень, відповідно в інвойсі вказано FСА Клайпеда, Литва, це означає, що товар вважається поставленим Постачальником за місцем знаходження його складських приміщень у м. Клайпеда, Литва. Умова поставки визначена в документах як FCA (Клайпеда Литва), згідно Правил Інкотермс 2020, це свідчить про те, що Покупець повинен був сплатити за доставку товару тільки із м. Клайпеда до м. Чорноморськ.
Судом встановлено, що на підтвердження вартості позивачем були надані наступні документи: 
- Рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору про транспортно-експедиційні послуги №СФ-0000307 від 30.06.2025.; 
- Документ що підтверджує вартість перевезення №26/06/1 від 26.06.2025р.; 
- Договір про перевезення вантажів у внутрішньому та/або міжнародному сполученні №24/11/2023 від 24.11.2023р.; 
- Заявка на перевезення 20 від 26.06.2025р.
В зазначених документах вказаний перевізник товару ФОП ОСОБА_2 а також зазначено, що вартість навантажувальних робіт проводиться за рахунок відправника товару, страхування товару не проводилось. 
Крім того, разом із документами було надано копію договору №24/06/2024 від 24 червня 2024 року про перевезення вантажів автомобільним транспортом у внутрішньому та/або міжнародному сполученні. Зазначене свідчить про те, що саме це підприємство надавало Позивачу послуги із перевезення, за які отримало відповідну оплату. В графі 16 та в графі 23 СМR 2903 від 27.05.2025 також зазначений перевізник ФОП ОСОБА_1 .
Суд погоджується з позицією позивача, що посилання Відповідача на те, що в СМR 3378 від 26.06.2025 вказаний відправник UAВ VPA LOGISTICS, Клайпеда не відповідають дійсності, оскільки там зазначені реквізити відправника GLOBAL FLORO AS (Норвeгія), а UAВ VPA LOGISTICS, Клайпеда зазначено як експедитор. В перекладі з англійської Forwarders – експедитор.
Зазначення в сертифікаті від 28.06.2025 25LTLU9000L9NS01679, супровідному документі Т1 від 26.06.2025 25LTLU9000098618K8 та графі 21 СМR 3378 від 26.06025 відомості про Експедитора UAВ VPA LOGISTICS, Клайпеда жодним чином не свідчить про будь – які порушення, оскільки зазначене підприємство займалось оформленням відправки вантажу, тобто надавало інші відмінні від перевезення послуги і надавало їх відправнику вантажу. Зазначене не суперечить нормам діючого законодавства та жодним чином не може впливати на визначення митної вартості товару, а саме вартості перевезення.
Суд зазначає, що термін FCA може мати два різних значення, кожне з яких передбачає різні рівні ризику та витрат для покупця та продавця, а саме: FCA (a) використовується, коли продавець доставляє товар, замитнений для експорту, у вказане місце, яке є його власною територією, FCA (b) використовується, коли продавець доставляє товар, замитнений для експорту, у вказане місце, яке не є його власною територією. 
У обох випадках товар може бути доставлений перевізнику, призначеному покупцем, або іншій стороні, призначеній покупцем. 
Зазначене свідчить про те, що послуги із зберігання товару до його доставки в місце визначене сторонами не включається у вартість перевезення – митну вартість. Так Постачальник мав право проводити завантаження автівок Покупця не з свого складу, а з іншого визначеного ним місця і включати такі послуги у вартість товару.
Проаналізувавши надані докази, суд зазначає, що позивачем до митного посту “Чорноморськ” Одеської митниці разом з митною декларацією поданий пакет документів, що підтверджують правомірність встановлення ціни товару, а також були надані інші документи які підтверджують правомірність визначення митної вартості товару. У всіх наданих Позивачем документах числові значення відображені однаково та немає жодних невідповідностей чи розбіжностей між ними. 
Щодо витребування митним органом додаткових документів, суд зазначає, що надані Позивачем до митного оформлення документи дають змогу митному органу ідентифікувати їх належність до конкретної партії перевезення та визначити вартість понесених витрат на перевезення.
Суд зазначає, що ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації. 
Така правова позиція наведена, зокрема, в постанові Верховного Суду від 22.04.2021 по справі № 818/1023/17, в постанові Верховного Суду від від 21.05.2021 по справі № 815/5811/17 та в постанові Верховного Суду 27.01.2022 по справі № 200/6413/20-а. Верховний Суд. Касаційний адміністративний суд у своїй постанові від 15.02.2023 № 810/689/17 при аналізі ст.ст. 49, 52-55, 57-58 Митного кодексу України зробив наступний висновок, який дублюється в постанові від 10.05.2023 № 815/1780/17.
Вирішуючи спір, суд враховує, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Зазначивши у оскаржуваному рішенні про виявлені розбіжності, митний орган не зазначає яким чином це вплинуло на митну вартість товару та чому це є перешкодою до її визначення за першим методом та за наданими документами.
У вимогах про надання додаткових документів відповідач не зазначив законодавчо визначених підстав для цього та не вказав, чому з наданих до митного оформлення документів неможливо визначитись з правильністю (неправильністю) визначення декларантом митної вартості товару, а виключно наведено пропозицію надання додаткових документів за переліком, встановленим частиною третьої статті 53 МК України.
Такий підхід відповідача суперечить нормам статті 53 МК України, оскільки встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника. Натомість, у цій справі декларант фактично був позбавлений можливості зрозуміти, які саме складові митної вартості викликали сумнів у митного органу та які належить усунути додатковими документами.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 28.10.2020 (адміністративне провадження №К/9901/25406/19).
Таким чином, суд дійшов до висновку, що витребовуючи перелік документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідач належними доказами не спростував доводи позивача про правильність визначення ним митної вартості за основним методом та не довів наявність у митного органу належних підстав для коригування митної вартості товару.
Таким чином, суд дійшов висновку, що надані уповноваженою особою позивача для митного оформлення товару документи відповідають вимогам частини 2 статті 53 Митного кодексу України, у повній мірі ідентифікують оцінюваний товар, не містять розбіжностей щодо даних, які підлягають обчисленню при визначені саме митної вартості товару та підтверджують ціну товару, яка сплачена позивачем за ціною, вказаною в контракті (інвойсах, специфікації).
Зважаючи на встановлені у справі обставини та з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про обґрунтованість адміністративного позову та наявність підстав для його задоволення.
Судові витрати розподілити відповідно до ст. 139 КАС України.
У позовній заяві зазначено, що позивачем планується понесення витрат на правничу допомогу в розмірі 12 000 грн, але остаточний розрахунок судових витрат буде надано у відповідності до вимог законодавства.
Керуючись ст.ст. 139, 242-246, 262 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ТОВ “Аквафрост” задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500110/2025/000082/1 від 30.06.2025 р. 
Стягнути з бюджетних асигнувань Одеської митниці (ЄДРПОУ 44005631) на користь ТОВ “Аквафрост” (68000, Одеська обл., м. Чорноморськ, с. Бурлача Балка, вул. Центральна, 1Е; ЄДРПОУ 33798852) судовий збір в розмірі 2422,00 грн.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Попов В.Ф.