Справа № 443/2023/25 Головуючий у 1 інстанції: Сливка С.І. 
Провадження № 33/811/52/26 Доповідач: Партика І. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 року Львівський апеляційний суд у складі: судді Партики І.В, за участі захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності – адвоката Цап Оксани Романівни, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу адвоката Цап Оксани Романівни на постанову Жидачівського районного суду Львівської області від 24 грудня 2025 року, щодо ОСОБА_1 ,
встановив:
цією постановою, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП і накладено стягнення у виді штрафу в розмірі тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , 18 жовтня 2025 року о 11:00 год. на автодорозі Р-84 205 км., Стрийського району Львівської області, керував автомобілем марки «Хюндай Акцент», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння (почервоніння очей та шкіри обличчя, виражене тремтіння пальців рук, блідість шкіри, зіниці очей не реагують на світло). Від проходження медичного огляду на визначення стану наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку найближчому закладі охорони здоров`я відмовився. Таким чином, ОСОБА_1 порушено вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху України.
Не погоджуючись з даною постановою адвокат Цап О.Р., в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення. 
В доводах апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції надано невірну оцінку доказам.
Наголошує, що на відеозаписах, долучених до матеріалів справи не зафіксовано факту зупинки та руху транспортного засобу, лише зафіксовано рух невідомого транспортного засобу, автомобіль ОСОБА_1 стояв на узбіччі дороги з ввімкненою аварійними вогнями, а він не виконував жодних функцій водія.
Зазначає, що працівники поліції не повідомляли ОСОБА_1 , ознак наркотичного сп`яніння, які зазначені у протоколі, також патрульні не проводили огляду водія для виявлення ознак наркотичного сп`яніння.
Повідомляє, що ОСОБА_1 самостійно пройшов огляд на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння в клініці «Медікал Хоум Клінік», результат огляду негативний, у нього не виявлено сп`яніння.
Повідомляє, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, приймає участь у заходах по обороні України, має поранення та посттравматичний стресовий розлад, у зв`язку із чим його поведінка не залежала від його волевиявлення та є наслідком проходження військової служби.
Наголошує, що ОСОБА_1 повідомляв працівників поліції, що він проходив військову службу, не довіряє працівникам поліції, оскільки вони мали упереджене ставлення до нього, вчинили на нього психологічний тиск, спілкувалися з ним на підвищених тонах, не роз`яснили його права, обов`язків та процедури проходження огляду на стан сп`яніння.
Окрім того, наголошує, що на відеозаписі не зафіксовано чіткої відмови водія ОСОБА_1 від огляду на стан сп`яніння, а вимога пройти огляд була безпідставною.
Зазначає, що відеозапис, долучений до матеріалів справи, є фрагментарним, а в протоколі про адміністративне правопорушення не зазначено даних технічного засобу, яким здійснювалася відеофіксація.
ОСОБА_1 у судове засідання апеляційного суду, призначене на 21 січня 2026 року не прибув, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, адвокат Цап О.Р. просила проводити розгляд справи у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна особа має право на справедливий суд.
Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Відповідно до положень ст. 268 КУпАП, неявка особи, відносно якої складено протокол не перешкоджає розгляду справи.
Частиною 4 ст. 294 КУпАП передбачено, що апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.
З метою забезпечення розумних строків розгляду справи, з урахуванням належного повідомлення про судове засідання та думки адвоката Цап О.Р., яка не заперечувала проти розгляду у відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, апеляційний суд вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності ОСОБА_1 .
Заслухавши виступ захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності на підтримку доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що подана апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи із наступного.
Згідно з вимогами ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису та інше, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
При цьому, з урахуванням вимог ст. 252 КУпАП, докази повинні оцінюватися за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності.
Відповідно до ч. 2 ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Статтею 130 КУпАП України встановлено відповідальність як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до п. 2.5 ПДР України, - водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді даної справи, не дотримався зазначених вимог закону, повно й всебічно не з`ясував усі обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.
В судовому засіданні апеляційного суду, було встановлено, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій, під час яких отримав мінно-вибухові травми, закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, акубаротравму, контузію, внаслідок чого у нього встановлено посттравматичний стресовий розлад з вираженими хворобливими проявами у вигляді тривожно-депресивної та обсесивної симптоматики, емоційно-вольової нестійкості з схильністю до повторних декомпенсацій, соціально-трудовою декомпенсацією.
Із висновки із медичної карти №1211-Д стаціонарного хворого (а.с.39-42), вбачається, що ОСОБА_1 скаржився на неспокій, дратівливість, тривогу, знижений настрій, нав`язливі тривожні думки, страх за своє майбутнє, спогади за пережиті психотравмуючі події, головні болі, розсіяність втомливість. Психічний стан ОСОБА_1 є тривожний, напружений, дратівливий.
Як встановлено з відеозапису, долученого до матеріалів справи, під час спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції та складання адміністративних матеріалів прослідковуються поведінка водія, а саме агресивність, неспокій, дратівливість, яка відповідає симптомам захворювань, які є наслідком проходження військової служби.
Саме симптоми захворювання були розцінені інспектором, як можливі ознаки наркотичного сп`яніння, даному факту не було надано належної оцінки місцевим судом.
Окрім того, апеляційний суд зазначає, що з відеозапису, долученому до матеріалів справи, встановлено що патрульними не було повідомлено ОСОБА_2 ознак наркотичного сп`яніння, які були виявлені в нього та зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення та інших документах, не роз`яснено наслідків відмови від проходження огляду на стан сп`яніння. При цьому з відеозапису, також вбачається, що працівники поліції спілкувалися з ОСОБА_2 на підвищених тонах, у зв`язку із чим він зазначав, що не довіряє патрульним, також наголошував, що не вживає наркотичних речовин. Остаточна відмова водія від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння працівниками поліції не зафіксована.
Із довідки, виданої в медичному закладі «Medical Home Clinec Detox» (а.с. 26) , вбачається, що ОСОБА_1 , 18 жовтня 2025 року пройшов самостійно огляд на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння, в результаті якого в нього не діагностовано стану алкогольного та / або наркотичного сп`яніння.
У зв`язку з вищезазначеним заслуговують на увагу доводи адвоката Цапа О.Р. про те, що у ОСОБА_1 були відсутні ознаки наркотичного сп`яніння, а ознаки, які у нього були виявлені патрульними, були симптомами захворювання, набутого внаслідок проходження військової служби та отриманих поранень.
На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції прийшовши до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявні ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, належним чином не дослідивши долучені стороною захисту матеріали.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП розпочате провадження в справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Склад правопорушення - наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.
Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14 лютого 2008 року, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. 
У рішенні по справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що п. 2 статті 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.
Виходячи з положень ст. 8, ст. 62 Конституції України, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Частиною 1 ст. 7 КУпАП також визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
З огляду на наведене, апеляційний суд приходить до переконання, що оскаржувана постанова суду першої інстанції, підлягає до скасування, а провадження у справі - закриттю за відсутності складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до ч. 7, ч. 8 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. За наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та прийняти нову постанову.
Отже, постанова суду першої інстанції, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження у справі слід закрити у зв`язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, - 
постановив:
апеляційну скаргу адвоката Цап Оксани Романівни - задоволити.
Постанову Жидачівського районного суду Львівської області від 24 грудня 2025 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення - скасувати.
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова є остаточна й оскарженню не підлягає.

Суддя Партика І.В.