П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2025 року 
м. Рівне

Справа № 557/1161/25
Провадження № 22-ц/4815/1459/25

Головуючий у Гощанському районному суді
Рівненської області: суддя Тишкун П.В.
Заочне рішення суду першої інстанції ухвалено
27 серпня 2025 року в селищі Гоща
Рівненського району Рівненської області 
без фіксування судового засідання за допомогою 
звукозаписувального технічного засобу

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
головуючий: Хилевич С.В.
судді: Гордійчук С.О., Ковальчук Н.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" – адвоката Роя Володимира Леонідовича на заочне рішення Гощанського районного суду Рівненської області від 27 серпня 2025 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
в с т а н о в и в:
       У липні 2025 року Акціонерне товариство "Приватбанк" (далі – АТ КБ " Приватбанк" або банк) звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 36 092,40 гривень, з яких: 29 019,21 гривень - за тілом кредиту; 7 073,19 гривень - за простроченими відсотками.
       Мотивуючи свої вимоги, позивач покликався на те, що 13 червня 2023 року позичальник підписав в електронній формі заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, погодив певні умови та отримав кредит у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, внаслідок чого між сторонами було укладено кредитний договір. Проте у зв`язку із тим, що позичальник порушував взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, утворилась заборгованість, яка підлягала стягненню в судовому порядку.
       Заочним рішенням Гощанського районного суду Рівненської області від 27 серпня 2025 року позов задоволено частково.
       Стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ КБ "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором б/н від 13 червня 2023 року у розмірі 29 019,21 гривень.
       Стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ КБ " Приватбанк" судовий збір у розмірі 1 947,61 гривень.
       Приходячи до такого висновку, суд виходив із відсутності підстав для стягнення з відповідача на користь банку заборгованості за простроченими відсотками у сумі 7 073,19 гривень, оскільки сторони не обумовили у письмовій формі ціну договору, яка встановлена у виді сплати процентів за користування кредитними коштами. 
Також урахував те, що позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в т.ч. їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку як невід`ємні частини спірного договору. Натомість відсутніми є докази ознайомлення відповідача саме з тим текстом Умов та правил Приватбанку, адже банк неодноразово змінював ці Умови на своєму сайті в різні періоди і міг обрати будь-яку редакцію, вигідну для обґрунтування обставин спору. 
Тому відсутні підстави для застосування правил ст. 634 ЦК України при вирішенні спірних правовідносин.
       На заочне рішення суду представником АТ КБ "Приватбанк" – адвокатом Роєм В.Л. подано апеляційну скаргу, де покликався на його незаконність та необґрунтованість, які полягали в неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності викладених у ньому висновків обставинам справи, порушенні норм процесуального права і неправильному застосуванні норм матеріального права.
       Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, зазначалося про те, що заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг відповідачем підписана у системі самообслуговування Приват24 за допомогою OTP-пароля, про що вказано в полі "Підпис клієнта" із позначкою дати та часу. Згода на використання OTP-пароля як простого електронного підпису погоджена із ОСОБА_1 в іншій анкеті-заяві, яка підписана ним власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови Національного банку України від 13 грудня 2019 року № 151 "Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України". У цій заяві сторони обумовили істотні умови кредиту, у т.ч. відновлювальну кредитну лінію до 200 000 гривень, тип платіжної картки — "Універсальна", строк кредитування — 12 місяців із пролонгацією, процентну ставку — 42% річних, обов`язок щомісячно сплачувати мінімальний платіж до кінця місяця, що настає після здійснення витрат, а також розмір такого платежу — 5% від заборгованості, але не менше 100 гривень, або 10% — у разі прострочення, починаючи з другого місяця.
Отже, у розумінні спірних правовідносин така заява є правочином і самодостатня для здійснення нарахування відсотків за користування кредитними грошовими коштами. При цьому позичальник упродовж строку користування кредитом, погашаючи заборгованість і за такими відсотками, заперечень щодо їхнього розміру та підстав нарахування не висловлював. У ході судового розгляду також заперечень щодо розміру заборгованості або доказів її повного погашення суду не надав. Встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, суд першої інстанції не мав жодних підстав відмовляти у стягненні відсотків за його користування, обґрунтовуючи це відсутністю домовленості сторін щодо розміру процентів, які підлягали сплаті позичальником.
       З наведених підстав просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову, ухваливши в цій частині нове, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "Приватбанк" заборгованість за простроченими відсотками в сумі 7 073,19 гривень, а в іншій частині – судове рішення залишити без змін. 
       Правом надання відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався, хоча йому про це роз`яснювалось ухвалою Рівненського апеляційного суду від 27 жовтня 2025 року.
       Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги. 
       Частиною 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
       Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
       Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені у ст. 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.
       Статтею 204 ЦК України встановлено принцип презумпції правомірності правочину за яким правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
       Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч.1 ст. 526 ЦК України).
       Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст. 626, ст. 627, ч.1 ст. 628 ЦК України).
       Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. 
       Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом (ч.ч. 1, 2 ст. 632 ЦК України).
       Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
       За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
       У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку - АТ КБ "Приватбанк").
       Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим кредитодавець має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
       Згідно із ст. ст. 638, 1054, 1049, 1048 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
       За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.
       Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
       Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
       Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (ч. 3 ст. 1054 ЦК України).
       Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
       Згідно зі ст. 10561 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
       Кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення (ч.1 ст. 9 Закону України "Про споживче кредитування").
       До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію") із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті. (ч. 2 ст. 9 Закону України "Про споживче кредитування").
       Договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та/або супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит (ст. 13 Закону України "Про споживче кредитування").
       Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів регулюються Законом України "Про електронну комерцію".
       Відповідно до ч.ч. 3, 4, 6, 7 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
       Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
       Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.
       Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
       Стаття 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначає, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
       З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ "Приватбанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву №б/н від 13 червня 2023 року про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у АТ КБ "Приватбанк" при підписанні якої підтвердив згоду на те, що заява позичальника разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, що розміщені у мережі Інтернет, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідно до виявленого бажання відповідачу відкрито кредитний рахунок у вигляді відновлюваної кредитної лінії, шляхом встановлення кредитного ліміту на кредитній картці та встановлено початковий кредитний ліміт.
       Заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг відповідачем підписано у системі самообслуговування Приват24 за допомогою OTP пароля, про що зазначено в полі підпис Клієнта із позначкою дати та часу. Використання OTP-пароля як простого електронного підпису погоджено із відповідачем у анкеті-заяві, яка підписана відповідачем власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови Національного банку України від 13 грудня 2019 року № 151 "Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України".
       Встановлено, що відповідно до п. 9.2 договору сторонами погоджено певні істотні умови, а саме: тип кредиту та розмір кредитного ліміту — відновлювана кредитна лінія до 200 000 гривень; тип кредитної картки — картка "Універсальна"; строк кредитування — 12 місяців із пролонгацією; пунктом 9.3 договору передбачено, що процентна ставка — 42% річних, а кількість та розмір платежів, періодичність: сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, — до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту (п. 9.4 договору).
       Тому суд зробив суперечливий висновок про те, що сторони не обумовили ціну кредитного договору у виді сплати відсотків за користування кредитним грошовими коштами.
       За існуючих правовідносин притаманні кредитному договору істотні умови містила безпосередньо заява, яка укладена між сторонами в електронній формі. 
       Враховуючи, що між сторонами всупереч твердженням суду попередньої інстанції були узгоджені відповідні умови кредитування, на підставі яких здійснено нарахування заборгованості за відсотками, позивач розмір заборгованості обґрунтував, а відповідачем правильності обчислень, відсутності своєї вини в порушенні кредитних зобов`язань, і допущених порушень кредитором засад споживчого кредитування не спростовано, то підстави в стягненні 7 073,19 гривень заборгованості за простроченим відсотками відсутні. 
       Підставою для скасування оскаржуваного рішення та прийняття нового – про стягнення усієї суми спірної заборгованості відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. 
       Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
       Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" – адвоката Роя Володимира Леонідовича задовольнити частково.
       Заочне рішення Гощанського районного суду Рівненської області від 27 серпня 2025 року скасувати.
       Позов Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" задовольнити.
       Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" 36 092 (тридцять шість тисяч дев`яносто дві) гривні 40 копійок заборгованості.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.        
       Якщо в судовому засіданні було проголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
       Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк"; місцезнаходження: вул. Грушевського, 1Д, м. Київ, 01001; ЄДРПОУ 14360570.
       Відповідач: ОСОБА_1 ; зареєствроане місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Головуючий:                                                 С.В. Хилевич

Судді:                                                                С.О. Гордійчук

                                                               Н.М. Ковальчук