Справа № 420/17279/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 січня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марина П.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії
ВСТАНОВИВ:
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ПФУ в Одеській області, Головного управління ПФУ в Хмельницькій області, в якому позивач просить суд:
визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Одеській області при переданні заяви ОСОБА_1 №3247 від 02.04.2024р. про перерахунок пенсії за вислугу років за ШВП 221: до неповноважного (через відсутність повноважень та відсутність способів прийняття рішень) структурного підрозділу неповноважного за територіальністю ГУ ПФУ в Хмельницькій області;
зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області утриматись від передачі заяв ОСОБА_1 про перерахунок пенсії для розгляду до структурних підрозділів територіальних пенсійних органів (ГУ ПФУ) в інших областях;
встановити нікчемність (протиправність) рішення відділу перерахунків пенсій №2 ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 10.04.2024р. №951060105186 «про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії» та скасувати зазначене рішення;
встановити нікчемність (протиправність) рішення ГУ ПФУ в Одеській області від 04.03.2025p. №951060105186 «про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії» та скасувати зазначене рішення;
зобов`язати ГУ ПФУ в Одеській області згідно ч.2 ст.98 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» з 02.04.2023 р. перерахувати пенсію за вислугу років ОСОБА_1 за ШВП 221, як бортовому оператору, який виконував в польотах спеціальні роботи, відповідно до ч.3 ст. 53 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» та до п.7 «Порядку призначення та виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації», затвердженого ПКМУ від 21.07.1992р. №418 (в редакції ПКМУ від 09.08.2005р. № 713) у розмірі 75% від заробітку, нарахувати з 02.04.2023p. відповідно з п. «д» ст. 21 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» щомісячні надбавки у розмірі 40% від основного розміру пенсії за вислугу років та здійснити виплати різниці між перерахованими сумами пенсії за вислугу років з надбавками та між фактично виплаченими сумами.
В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що згідно з п.п. «г» п.1 «Порядку обчислення №418» увесь загальний період роботи позивача обчислюється у розрахунку «один рік роботи за два роки вислуги» і його загальна вислуга років складає 47 років 03 місяці 06 днів. В п.7 Порядку призначення №418 (в редакції постанови КМУ №713 від 09.08.2005р.) визначено: пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу призначаються у розмірі 55% заробітку і за кожний рік вислуги (у чоловіків понад 25 років і у жінок -понад 20 років) пенсія збільшується на 1% заробітку. Його загальна вислуга складає 47 повних років, що на 22 роки більше від 25 років, а тому розмір його пенсії складає 77 відсотків заробітку, але в ч.3 ст.53 ЗУ №1788 для осіб льотних екіпажів та бортових операторів визначено обмеження не більше 75% заробітку.
Позивач вказує у позові, що 02.04.2024р. він звернувся до ВОГ №8 (сервісного центру) ГУ ПФУ в Одеській області з заявою №3247 на типовому бланку адресовану до ГУ ПФУ в Одеській області про перерахунок пенсії за вислугу років за ШВП 221, як особі льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (бортового оператора, який виконував в польотах спеціальні роботи). Його заяву №3247 з документами всупереч нормам ч.2 ст.24 та ч.5 ст.45 ЗУ №1058 протиправно було передано для розгляду до відділу перерахунків пенсій №2 (надалі ВПП №2) ГУ ПФУ в Хмельницькій області. 
Також позивач зазначає, що протиправність по суті нікчемного Рішення начальника ВПП №2 ГУ ПФУ в Хмельницькій області № 951060105186 від 10.04.2024р. полягає в тому, що йому було відмовлено в перерахунку пенсії за вислугу років за ШВП 221 з посиланням на те, що нібито «весь страховий стаж враховано при первинному призначенні пенсії» в той час, як в дійсності у вищезазначеному розрахунку стажу Форми РС-право з 06.04.1995р. по 31.12.2003р. взагалі відсутні будь-які дані (не враховано стаж), а з 01.01.1995р.по 06.04.1995р., а також з 01.01.2004р. по 18.03.2004р. стаж зарахований на загальних підставах в одинарному розмірі, а не як працівнику льотного складу з пільговим обчисленням « 1 рік роботи за 2 роки вислуги». Протиправність по суті нікчемного рішення від 04.03.2025р. №951060105186 прийнятого без визначення законодавством способу прийняття та оформлення, підписаного неповноважними: начальником відділу перерахунків пенсій №2 управління пенсійного забезпечення, надання страхових виплат, соціальних виплат, житлових субсидій та пільг ГУПФУ в Одеській області ОСОБА_2 та провідним спеціалістом відділу перерахунків пенсій №2 Іриною Паладій полягає в тому, що йому відмовлено «в перерахунку пенсії з більшого страхового стажу згідно довідки від 28.03.2004р. №27 за період роботи з 06.04.1995р. по 06.04.1999р., оскільки необхідна довідка про реорганізацію (Харківський аероклуб видає довідку про період роботи в Одеському обласному авіаційному спортивному клубі)» в той час, в п.27 постанови КАС ВС від 07.03.2018р. у справі № 233/2084/17 висловлена правова позиція що уточнюючі довідки необхідні лише при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Ухвалою суду від 06.06.2025 року адміністративний позов залишено без руху, позивача повідомлено про необхідність у 10-денний строк усунути недоліки шляхом надання до суду клопотання про поновлення строку звернення до суду з відповідними доказами поважності причин його пропуску.
Ухвалою суду від 10.07.2025 року поновлено позивачу строк звернення до суду з даним адміністративним позовом, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
До суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що Головне управління заперечує щодо вимог позовної заяви та вважає їх незаконними та безпідставними. 02.04.2024 позивач звернувся із заявою №3247 щодо “Зміна страхового стажу, набутого до 01.01.2004” відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. За принципом екстериторіальності “єдина черга” спеціалістами головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та в Одеській області електронну пенсійну справу ОСОБА_1 було опрацьовано та винесено рішення про відмову у перерахунку пенсії від 10.04.2024 № 951060105186. 24.02.2025 ОСОБА_1 звернувся із заявою № 2143 щодо “Зміна страхового стажу, набутого до 01.01.2004” відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. За принципом екстериторіальності “єдина черга” спеціалістами головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області та в Житомирській області електронну пенсійну справу ОСОБА_1 було опрацьовано та винесено рішення про відмову у перерахунку пенсії від 04.03.2025 № 951060105186.
Представником відповідача також зазначено у відзиві, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області прийнято рішення від 04.03.2025 №951060105186 про відмову у перерахунку пенсії з більшого страхового стажу згідно довідки від 28.03.2004 №27 за період роботи з 06.04.1995 по 06.04.1999, оскільки необхідна довідка про реорганізацію (Харківський аероклуб видає довідку про період роботи в Одеському обласному авіаціонному спортивному клубі). До страхового стажу позивача враховано період роботи з 01.02.1998 по 31.01.1999 та з 01.04.1999 по 31.12.2003 згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу.
Враховуючи вищевикладене, вказує представник відповідача, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову в перерахунку позивачу пенсії – є законними та обґрунтованими, відповідач діяв в порядку передбаченому законодавством, обґрунтовано, а тому підстави для задоволення позовних вимог позивача – відсутні. 
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області ухвалу від 10.07.2025 року отримано в особистому кабінеті в системі “Електронний суд” 02.06.2025 року о 15:29 год., проте відзив на позов до суду станом на дату прийняття даного рішення не надійшов.
Позивачем до суду 04.08.2025 року надано відповідь на відзив.
Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позов, оцінивши надані докази, судом встановлено такі факти та обставини.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу років як інструктору-парашутисту на підставі Закону України “Про пенсійне забезпечення” з 14.04.1995 року.
При цьому, як вбачається з пенсійної справи позивача, пенсію йому обчислено виходячи зі страхового стажу 41 рік 4 місяці 26 днів, у тому числі льотний та льотно-випробувальний склад - 35 років 3 місяці 4 дні.
02.04.2024 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою, в якій просив перерахувати його пенсію у зв`язку зі зміною страхового стажу, набутого до 01.01.2004 року.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області 10.04.2024 року прийнято рішення про відмову в перерахунку пенсії № 951060105186, в якому зазначено: “...Відмовити в здійсненні перерахунку пенсії (заява № 3247 від 02.04.2024) ОСОБА_1 .
Мотиви відмови в здійсненні перерахунку:
ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) звернувся 02.04.2024 із заявою про зміну страхового стажу набутого до 01.01.2004.
Проаналізувавши надані документи встановлено, що весь страховий стаж ОСОБА_1 враховано при первинному призначенні пенсії.
Додатково повідомляємо, що заявнику необхідно звернутись та подати трудову книжку для зарахування страхового стажу з 1995 року по 1999 рік.
Враховуючи зазначене, рішенням головного управління від 10.04.2024 ОСОБА_1 відмовлено у перерахунку пенсії”.
24.02.2025 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою, в якій просив перерахувати його пенсію у зв`язку зі зміною страхового стажу, набутого до 01.01.2004 року, а саме з урахуванням стажу з 1995 року по 2004 рік.
За результатами розгляду заяви позивача Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області прийнято рішення від 04.03.2025 року № 951060105186 про відмову в перерахунку пенсії, в якому зазначено: “...Згідно пункту 3 Порядку підтвердження стажу роботи у випадках, коли в трудовій книжці або відповідних записів у ній затвердженого постановою КМУ від 12.08.1993 №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки з наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків. 
Враховуючи вищезазначене, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області прийнято рішення від 04.03.2025, №951060105186 (далі-Рішення) про відмову у перерахунку пенсії з більшого страхового стажу згідно довідки від 28.03.2004 №27 за період роботи з 06.04.1995 по 06.04.1999, оскільки необхідна довідка про реорганізацію (Харківський аероклуб видає довідку про період роботи в Одеському обласному авіаціонному спортивному клубі)”.
Не погоджуючись із зазначеними рішеннями, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи спірні правовідносини суд зазначає таке.
Відповідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунок і виплата пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” від 09.07.2003 року №1058-IV, який набув чинності з 01.01.2004 року.
Відповідно до пункту 2-1 розділу XV Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".
Розмір пенсії за вислугу років визначається відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. Пенсії за вислугу років фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України.
Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 № 2148-VIII набрав чинності 11.10.2017 року.
Відповідно до частини 4 статті 24 Закону “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до п. «г» ст. 54 Закону України “Про пенсійне забезпечення” у редакції, чинній до внесення змін Законом України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" (далі - Закон № 213-VІІІ), право на пенсію за вислугу років мають такі категорії робітників і службовців авіації, а також льотно-випробного складу, незалежно від відомчої підпорядкованості підприємств, установ і організацій, в яких вони зайняті:
г) бортпровідники:
чоловіки - після досягнення 55 років і при загальному стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 15 років як бортпровідник;
жінки - після досягнення 45 років і при загальному стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років як бортпровідниця.
Згідно з ч.3 ст. 53 Закону України “Про пенсійне забезпечення” працівникам льотно-випробного складу та особам льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотам, штурманам, бортінженерам, бортмеханікам, бортрадистам, льотчикам-наглядачам) і бортоператорам, які виконують спеціальні роботи в польотах, пенсії обчислюються з середньомісячного заробітку за роботу, що дає право на пенсію за вислугу років (частина перша статті 64 та статті 65, 66, 69), одержуваного перед її припиненням, і призначаються в розмірах, передбачених частинами першою - третьою, шостою статті 19 та статтею 21 цього Закону для пенсій за віком, і не можуть перевищувати 85 процентів заробітку для працівників льотно-випробного складу та 75 процентів заробітку для осіб льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотів, штурманів, бортінженерів, бортмеханіків, бортрадистів, льотчиків-наглядачів) і бортоператорів, які виконують спеціальні роботи в польотах. При цьому розмір пенсії для осіб льотних екіпажів повітряних суден цивільної авіації (пілотів, штурманів, бортінженерів, бортмеханіків, бортрадистів, льотчиків-наглядачів) і бортоператорів, які виконують спеціальні роботи в польотах, не може перевищувати дві з половиною величини середньої заробітної плати працівників, зайнятих в галузях економіки України, за календарний рік, що передує місяцю, з якого призначається пенсія.
Перелік посад працівників льотного складу, порядок обчислення строків вислуги років для призначення їм пенсій, а також порядок призначення і виплати пенсій льотно-випробному складу затверджуються в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.
Порядок обчислення строків вислуги років для призначення пенсій працівникам льотного складу, Перелік посад працівників льотного складу, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, та Порядок призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 1992 року №418.
У відповідності до пункту 7 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 29 листопада 2015 року №529) пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу призначаються у розмірі 55 процентів заробітку (пункт 6 цього Порядку) і за кожний рік вислуги (у чоловіків - понад 30 років і у жінок - понад 25 років) пенсія збільшується на 1 процент заробітку, але не менш як на 1 процент мінімального розміру пенсії за віком. За кожний рік роботи, яка дає право на пенсію на пільгових умовах згідно з пунктом «а» статті 13 та статтею 14 Закону, пенсія збільшується на 1 процент заробітку.
Так, оскаржувані рішення прийняті з тих підстав, що до страхового стажу роботи позивача не зараховано періоди з 06.04.1995 року по 01.01.2004 року, а до стажу льотного та льотно-випробувального складу - з 06.04.1995 року по 18.03.2024 року.
Як вбачається з трудової книжки позивача, він: 
- 01.08.1980 року зарахований на посаду інструктора парашутно-десантної підготовки в Одеському авіаклубі ДОСААФ;
- 05.04.1995 року переведений на посаду аеродромного робочого;
- 06.04.1995 року звільнений за власним бажанням;
- 07.04.1999 року прийнятий на посаду інструктора ПДП по укладці парашутів;
- 18.03.2004 року звільнений за власним бажанням.
У трудовій книжці позивача наявна відмітка, що Одеський авіаклуб ДОСААФ перейменований в Одеський авіаспортивний клуб Товариства сприяння оборони України.
Відповідно до наявної в пенсійній справі довідки Одеського обласного авіаспортивного клубу Товариства сприяння оборони України від 03.03.2007 року ОСОБА_3 працював в Одеському обласному авіаспортивному клубі Товариства сприяння оборони України з 1999 по 2004 рік на посаді інструктора ПДП по укладці парашутів (наказ № 10а від 28.03.1999).
Проте, у довідці також вказано, що в цей період ОСОБА_1 в заробітну плату не нараховувались доплати по нальоту годин за парашутні стрибки, що не дає право на робочий стаж на пільгову пенсію по вислузі років та є робочою посадою. (т. 1 а.с. 148).
Підставою для прийняття Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області рішення від 04.03.2025 №951060105186 (далі-Рішення) про відмову у перерахунку пенсії з більшого страхового стажу згідно довідки від 28.03.2004 №27 за період роботи з 06.04.1995 по 06.04.1999, була відсутність довідки про реорганізацію (Харківський аероклуб видає довідку про період роботи в Одеському обласному авіаційному спортивному клубі). 
У Рішенні також було зазначено, що до страхового стажу позивача враховано період роботи з 01.02.1998 по 31.01.1999 та з 01.04.1999 по 31.12.2003 згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу.
Таким чином, з наведеного вбачається, що ГУ ПФУ в Одеській області відмовлено позивачу у перерахунку пенсії з більшого страхового стажу лише у зв`язку із відсутністю відповідних документів, що підтверджують реорганізацію Одеського обласного авіаційного спортивного клубу.
Отже, враховуючи наведене, суд надає оцінку оспорюваному позивачем рішенні пенсійному органу лише в частині правомірності висновків щодо відсутності документів, що підтверджують реорганізацію Одеського обласного авіаційного спортивного клубу.
Так, з наявних в матеріалах справи довідок начальника штабу ГО ООАСК ТСОУ № 52/1 та № 52/2 від 06.04.2024 (т. 1, а.с. 55, 56) вбачається, що ОСОБА_1 дійсно працював на штатній посаді інструктора парашутно-десантної підготовки в Одеському обласному авіаційно-спортивному клубі ім. П. Шклярука ДТСААФ: з 01.08.1980 (наказ № 109 від 30.07.1980) по 05.04.1995 (наказ № 12 від 05.04.1995). 
З 06.04.1995 (наказ № 21 від 15.04.1995) по 06.04.1999 (наказ № 78 від 06.04.1999) також працював на шатній посаді інструктора парашутно-десантної підготовки, а з 07.04.1999 (наказ № 10 «а» від 28.0.1999) по 18.03.2004 (наказ № 6 л/с від 18.03.2004) працював на штатній посаді інструктора парашутно-десантної підготовки по укладці парашутів. 
При цьому зі змісту довідки № 52/2 також вбачається, що згідно «Положення про основні права та функціональні обов`язки осіб керівного та льотно-технічного складу аероклубів, авіаційно-спортивних клубів та авіаційно-технічних спортивних клубів ДТСААФ СРСР-1981» інструктор парашутно-десантної підготовки зобов`язаний при проведенні стрибків з парашутом виконувати обов`язки випускаючого парашутистів (бортового оператора по випуску парашутистів – згідно з наказом голови ЦК ДТСААФ СРСР № 85 від 16.02.1987), а згідно п. 233 «Руководства по парашютно-спасательной и десантной подготовке (РПС и ДП-71) «укладчик парашутів» належить до льотних посад та зобов`язаний виконувати стрибки з парашутів за встановленою програмою. 
ОСОБА_1 з 1980 р. по 2004 р. включно щорічні плани навчально-льотної підготовки бортового оператора по випуску парашутистів з щорічним виконанням робіт в умовах складного пілотажу виконав в повних обсягах без льотних пригод, а також в зазначений період включно з 1980 р. по 2004 р. включно виконав в повних обсягах річні норми стрибків з парашутом з реактивної авіатехніки (вертольотів Мі-2 та літаків).
Окрім того, вказано, що з метою поширення досвіду інструктора-парашутиста щорічно згідно державного та міжнародного плану спортивних змагань та чемпіонатів з парашутного спорту відряджався до Харківського обласного авіаспортклубу ДТСАА (перейменованого 18.10.1996 в Харківський аероклуб ім. Гризодубової ТСОУ) для здійснення інструкторської роботи з підростаючим поколінням збірної команди спортсменів-парашутистів, парашутно-рятувального забезпечення польотів та поширення досвіду бортового оператора по випуску парашутистів з реактивних вертольотів МІ-2.
Водночас, у довідці № 52/1 вказано про те, що рішенням VII (позачергового) з`їзду ДТСААФ УРСР від 26.09.1991 Добровільне товариство сприяння армії, авіації та флоту УРСР перейменовано в Товариство сприяння оборони України і є правонаступником ДТСААФ. При цьому, Одеський обласний авіаційно-спортивний клуб ім. П.Шклярука ДТСААФ наказом № 185 від 04.11.1991 перейменовано в Одеський обласний авіаційно-спортивний клуб ТСО України.
Вказані довідки були надані заявником під час звернення до пенсійного фонду з відповідною заявою про перерахунок пенсії, втім оцінка викладеній в довідках інформації пенсійним фондом надана не була, перевірка вказаної інформації також не здійснена.
Згідно ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" та ч. 1 ст. 48 КЗпП України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 (далі - Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Як вбачається з матеріалів справи періоди роботи позивача, зазначені у оспорюваному рішення пенсійного органу з 06.04.1995 по 06.04.1999 підтверджено не лише записами трудової книжки, зокрема щодо реорганізації підприємства, а ще й довідками, зміст яких було наведено вище. 
При цьому, матеріали справи не містять посилань пенсійного органу на недоліки у заповненні трудової книжки позивача чи на певні дефекти окремих записів.
Окрім того, довідками начальника штабу ГО ООАСК ТСОУ № 52/1 та № 52/2 від 06.04.2024 (т. 1, а.с. 55, 56) було підтверджено, що з 07.04.1999 по 18.03.2004 позивач працював на штатній посаді інструктора парашутно-десантної підготовки по укладці парашутів, в той час як згідно п. 233 «Руководства по парашютно-спасательной и десантной подготовке (РПС и ДП-71) «укладчик парашутів» належить до льотних посад.
Водночас, підстави для перевірки доводів позивача щодо вказаного періоду роботи для зарахування до страхового стажу відсутні, з огляду на зміст рішення пенсійного органу, яким вказане питання не вирішувалось.
З урахуванням вищенаведеного, суд доходить висновку про наявність достатніх підстав для зарахування до страхового стажу позивача періоду його роботи з 06.04.1995 по 06.04.1999 та з 07.04.1999 по 18.03.2004 у Одеському обласному авіаційно-спортивному клубі ТСО України, який є правонаступником Одеського обласного авіаційно-спортивного клубу ім. П.Шклярука ДТСААФ. 
Таким чином, враховуючи, що в матеріалах справи наявне документальне підтвердження стажу роботи позивача за період з 06.04.1995 по 06.04.1999 та з 07.04.1999 по 18.03.2004 у Одеському обласному авіаційно-спортивному клубі ТСО України, який є правонаступником Одеського обласного авіаційно-спортивного клубу ім. П.Шклярука ДТСААФ, суд приходить до висновку про протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 04.03.2025 № 951060105186 «про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії», яке підлягає скасуванню.
Що стосується рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 10.04.2024 № 951060105186 про відмову позивачу в перерахунку пенсії (заява № 3247 від 02.04.2024), оскільки весь страховий стаж ОСОБА_1 враховано при первинному призначенні пенсії, а для зарахування страхового стажу з 1995 року по 1999 рік заявнику необхідно подати трудову книжку, то вважає, що таке рішення нівельовано наступним рішенням пенсійного органу і яким у перерахунку пенсії заявнику відмовлено вже з інших підстав.
Вказані обставини, на думку суду, у разі скасування обох рішень, призведуть до вчинення різними територіальними органами однакових дій з перерахунку пенсії позивача, а отже за доцільне буде скасувати те рішення, яке було прийнято пізніше, а саме: ГУ ПФУ в Одеській області, зобов`язавши його здійснити відповідні дії з перерахунку пенсії позивача. 
Такий спосіб захисту права позивача відповідає його вимозі щодо зобов`язання ГУ ПФУ в Одеській області утриматись від передачі його заяв про перерахунок пенсії для розгляду до структурних підрозділів територіальних пенсійних органів (ГУ ПФУ) в інших областях та буде сприяти позивачу в ефективному виконанні судового рішення зобов`язального характеру саме за зареєстрованим місцем проживання позивача.
Європейським Судом з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" від 01.07.2003 вказано, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.
Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.
Відтак, відмовляючи особі у призначенні пенсії, пенсійний орган повинен обов`язково висвітлити у відповідному рішенні причини такої відмови з конкретними посиланнями на спірні питання та сформулювати певні висновки з посиланням на норми чинного законодавства, в яких розв`язати питання, що виникли при призначенні пенсії особі.
Так, у даному випадку, вбачається, що позивачу не було зараховано до стажу певний період згідно його документів, що вплинуло на кількість стажу та, відповідно, на розмір пенсії. Водночас, окрім загальних посилань на відсутність підтверджуючої інформації щодо кількості стажу, зокрема, відсутності довідки про реорганізацію підприємства, пенсійним органом не наведено жодних пояснень та обґрунтувань, з огляду на що суд дійшов висновку про протиправність рішення про відмову у призначенні пенсії.
Обираючи спосіб ефективного захисту прав та інтересів позивача, суд зазначає, що відповідно до частини четвертої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Враховуючи встановлення судом протиправності рішення про відмову позивачу у призначенні пенсії як такого, що не містить достатніх обґрунтувань, а також відсутність підстав для самостійного розрахунку стажу для призначення пенсії, оскільки такі повноваження належать виключно до компетенції пенсійного органу та суд у даному випадку не може підмінити собою цей орган, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині щодо зобов`язання відповідача вчинити дії у частковому розмірі - шляхом зобов`язання відповідача повторно вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.
Водночас, суд вважає за необхідне зазначити про правомірність дій ГУ ПФУ в Одеській області при переданні заяви ОСОБА_1 №3247 від 02.04.2024р. про перерахунок пенсії за вислугу років за ШВП 221: до структурного підрозділу неповноважного за територіальністю ГУ ПФУ в Хмельницькій області з огляду на таке.
Відповідно до п.1.1 розділу І постанови Пенсійного фонду України від 25.11.2002 №22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», серед інших заяв, заява про перерахунок пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію) через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (далі - сервісний центр).
Заяви, що подаються особами відповідно до цього Порядку, реєструються в електронному журналі звернень органу, що призначає пенсію (п.4.1. Порядку №22-1).
Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу (4.2. Порядку №22-1).
Згідно з п.4.10. Порядку №22-1, після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.
Таким чином, заява про призначення (перерахунок) пенсії подається особою до територіального органу Пенсійного фонду України (органу, що призначає пенсію), після сканування якої та сканування копій доданих до неї документів (формування електронної пенсійної справи), за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію.
Отже, заява про призначення (перерахунок) пенсії може бути розглянута як територіальним органом Пенсійного фонду, до якого заява була подана, так і іншим територіальним органом Пенсійного фонду.
А вже після призначення (перерахунку) пенсії електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.
З огляду на викладене, суд зазначає про необґрунтованість вимог позивача у наведеній частині.
Що стосується вимог позивач про відсотковий розмір пенсії 75 % відповідно до п. 7 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації № 418, суд зазначає таке.
За приписами п. 7 Порядку призначення і виплати пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 1992 року №418, у разі зростання середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки, щороку з 1 березня (починаючи з 2005 року) заробіток, з якого призначається (перераховується) пенсія відповідно до цього пункту, збільшується на коефіцієнт, який визначається шляхом ділення середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки за рік, що передує року, в якому проводиться перерахунок, на середню заробітну плату працівників, зайнятих у галузях економіки, яка враховувалася під час призначення (перерахунку) пенсії. Коли розмір пенсії, обчислений із заробітку, визначеного відповідно до цього пункту, менший ніж розмір пенсії до перерахунку, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.
Отже, наведені положення п.7 Порядку № 418 застосовуються під час розрахунку розміру пенсії, призначеної за вислугу років.
Питання про відсотковий розмір пенсії за вислугу років відповідачами при розгляді заяви не вирішувалося, спірним рішенням такий розмір не визначався, з огляду на вказане зазначені вимоги, як і вимоги про встановлення надбавки у 40% від основного розміру пенсії за одержання пенсії за вислугу років з більш пізнього строку є передчасними, оскільки станом на день винесення спірного рішення правовідносини з вказаного приводу не виникли, а відтак вказані вимоги не підлягають задоволенню.
Вказані вимоги позивача суд вважає такими, що заявлені наперед, стосуються майбутніх правовідносин, котрі ще не склались у часі та відносно яких відсутні об`єктивні дані про нездоланний намір органу публічної адміністрації вдаватись до порушення закону та порушення суб`єктивних прав заявника.
Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, оскільки надані позивачем документи підтверджують період його роботи на відповідних посадах з 06.04.1995 по 06.04.1999 та з 07.04.1999 по 18.03.2004 у Одеському обласному авіаційно-спортивному клубі ТСО України, який є правонаступником Одеського обласного авіаційно-спортивного клубу ім. П.Шклярука ДТСААФ, а тому повинні бути зараховані до стажу роботи позивача, у зв`язку з чим здійснити перерахунок пенсії позивача з дати з звернення - 02.04.2024.
Згідно з ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
З огляду на встановлені обставини справи, наведені положення чинного законодавства, позовні вимоги у цій справі є такими, що підлягають частковому задоволенню.
Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України від 08.07.2011 №3674-VI "Про судовий збір".
Оскільки в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження понесення сторонами судових витрат, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат та компенсації судових витрат за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, відсутні.
Відповідно до ч.5 ст.250 КАС України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250 КАС України, суд
У Х В А Л И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 04.03.2025 № 951060105186 «про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії».
Зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 02.04.2024, зарахувавши до страхового стажу періоди роботи ОСОБА_1 з 06.04.1995 по 06.04.1999 та з 07.04.1999 по 18.03.2004 у Одеському обласному авіаційно-спортивному клубі ТСО України, який є правонаступником Одеського обласного авіаційно-спортивного клубу ім. П.Шклярука ДТСААФ та виплатити з урахуванням вже виплачених сум.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи проводився в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ).
Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (код ЄДРПОУ 20987385, адреса: 65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83).

Суддя П.П. Марин