ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/12183/25 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого-судді Плахтій Н.Б.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до Міністерства оборони України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити дії, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , законний представник) в інтересах малолітньої ОСОБА_2 (далі – ОСОБА_2 , позивач) звернулася з позовом до Міністерства оборони України (далі - Міноборони, відповідач), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_3 (далі – ОСОБА_3 , третя особа1), ОСОБА_4 (далі – ОСОБА_4 , третя особа2) про визнання протиправною та скасування відмови комісії Міноборони у призначенні частки одноразової грошової допомоги, оформлену протоколом засідання комісії Міноборони з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 30.05.2025 №49/в;
зобов`язання призначити та виплатити одноразову грошову допомогу у розмірі, передбаченому п.2 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі – Постанова №168), як члену сім`ї загиблого військовослужбовця ОСОБА_5 .
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17.10.2023 позивачка уклала шлюб з ОСОБА_5 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , виконуючи бойове завдання, в результаті ворожої атаки противником, поблизу населеного пункту Бахмут, Донецької області, її чоловік загинув.
Через 2 місяці після смерті чоловіка у них народилася спільна дитина - дочка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 17.05.2024 комісією Міноборони з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, відповідно до пункту 2 Постанови №168 прийнято рішення про призначення одноразової грошової допомоги батьку, матері та дружині загиблого молодшого лейтенанта ОСОБА_5 в сумі 15 000 000 грн в рівних частках кожному.
Оскільки із заявою про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 зверталась будучи вагітною, дана сума не була поділена на дитину загиблого.
Після народження дочки законний представник звернулась до Міноборони із заявою про призначення частки одноразової грошової допомоги малолітній ОСОБА_6 , однак згідно з витягом з протоколу від 30.05.2025 отримала відмову з посиланням на те, що дану допомогу у зв`язку із загибеллю ОСОБА_5 вже призначено в повному обсязі іншим особам, які мали право на її отримання, крім того, питання щодо розподілу суми такої допомоги вирішується за взаємною згодою або в судовому порядку між такими особами.
ОСОБА_1 вважає відмову відповідача протиправною, так як малолітню дочку військовослужбовця позбавлено права на отримання одноразової грошової допомоги внаслідок загибелі свого батька під час виконання ним обов`язків військової служби.
Також ОСОБА_1 зауважує, що одноразова грошова допомога на день звернення із даним позовом до суду не виплачена в повному обсязі, що підтверджується повідомленням Міноборони від 29.05.2024, з якого слідує, що 4/5 від призначеної суми виплачується щомісячно частками впродовж 40 наступних місяців (тобто до вересня 2027 року). Тільки після фактичного отримання всіма особами повної суми одноразової грошової допомоги у кожного з них виникає реальне право вимагати перерозподілу цих коштів через суд, якщо розмір їхньої частки викликає спір. Фактичний перерозподіл можливий тільки після виконання обов`язків відповідачем.
Крім того зазначає, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті) військовослужбовця має компенсаторний характер, тобто спрямована матеріально підтримати, наскільки це можливо, членів сім`ї (батьків, дітей, дружину) загиблого військовослужбовця після втрати близької людини, відтак виключення із кола осіб, які мають право на отримання допомоги, дитини військовослужбовця з підстав дати її народження та розподілення грошових коштів не відповідає змісту і меті закону. Отже, питання перерозподілу такої допомоги вирішується між особами, які мають на це право, після її виплати у повному розмірі, що у спірному випадку не настало.
З огляду на вищевказане просила позов задовольнити.
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 27.10.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.25). 
В поданому до суду відзиві на позовну заяву (а.с.31-33) відповідач позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що ОСОБА_5 загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 , отже саме на цю дату визначається право осіб на одержання одноразової грошової допомоги. Водночас, донька ОСОБА_2 народилась після загибелі батька, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Зазначає, що законодавцем статтю 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 за №2011-XII (далі - Закон №2011-XII) було викладено в іншій редакції згідно Закону №3515-IX від 09.12.2023. Згідно із «оновленою» редакцією до кола членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать, зокрема, діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав.
Проте, відповідно до пунктів 1, 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3515-IX від 09.12.2023, цей Закон набирає чинності через три місяці з дня його опублікування, крім пункту 3 цього розділу, який набирає чинності з дня, наступного за днем опублікування цього Закону. Цей Закон застосовується до правовідносин, які виникли до набрання ним чинності та пов`язані з призначенням та отриманням одноразової грошової допомоги для дітей загиблої (померлої) особи, зачатих за життя загиблої (померлої) особи та народжених після її смерті, за умови що одноразова грошова допомога не призначалася жодній із осіб, які мали право на отримання такої допомоги. Тобто, даний закон містить застереження з приводу віднесення до кола членів сім`ї та, відповідно подальшого права на виплату одноразової грошової допомоги лише в частині зачатих за життя загиблої (померлої) особи та народжених після її смерті дітей і лише при умові, якщо грошова допомога не призначалась жодній з інших осіб. Інших застережень щодо дії в часі та щодо кола осіб, згаданий закон не містить (Закон набрав чинності 29.03.2024).
Вказує, що одноразова грошова допомога у зв`язку із загибеллю молодшого лейтенанта ОСОБА_5 призначена в повному обсязі іншим особам, а саме: дружині ОСОБА_1 матері ОСОБА_3 , батьку ОСОБА_4 
ОСОБА_1 , діючи в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , звернулась за призначенням (перерозподілом) одноразової грошової допомоги після набрання чинності вказаним законом.
Оскільки Міноборони вже прийняло рішення про виплату одноразової грошової допомоги в повному обсязі батьку, матері та дружині, тому підстав для визнання протиправним та скасування пункту 54 рішення комісії Міноборони з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 17.05.2024 №106/168 немає.
Також відповідач вважає, що зобов`язання Міноборони призначити та виплатити позивачці одноразову грошову допомогу є формою втручання в дискреційні повноваження та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.
Треті особи не скористалися правом на подання пояснень щодо позову.
Інших заяв по суті справи не надходило.
Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 був призваний на військову службу під час мобілізації та брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресіє Російської Федерації проти України, що підтверджується відповідною довідкою військової частини НОМЕР_1 від 28.12.2023 №13711 (а.с.16).
17.10.2023 укладено шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с.12).
Відповідно до сповіщенням сім`ї №174 від 13.11.2023, яке видане ІНФОРМАЦІЯ_3 (далі – ІНФОРМАЦІЯ_4 ) ОСОБА_3 , молодший лейтенант ОСОБА_5 , командир управління НОМЕР_3 аеромобільного батальйону в/ч НОМЕР_1 , відданий військовій присязі на вірність українському народу мужньо виконавши обов`язок в бою за Україну, її свободу і незалежність загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 в результаті ворожої атаки FРV дрона противником поблизу н.п.Бахмут, Донецької області (а.с.13).
Смерть ОСОБА_5 підтверджується свідоцтвом про смерть від 29.12.2023 серія НОМЕР_4 (а.с.14).
ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_2 , батьки: батько ОСОБА_5 та мати ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 (а.с.15).
Військовою частиною НОМЕР_1 видана ОСОБА_2 довідка про те, що загиблий молодший лейтенант ОСОБА_5 …. дійсно брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, перебуваючи в районі населеного пункту Бахмут Бахмутського району Донецької області. Ця довідка є підставою для надання особам статусу члена сім`ї загиблого (померлого) Захисника чи Захисниці України (а.с.18).
Довідкою ІНФОРМАЦІЯ_5 від 22.04.2024 №10/1/4640 підтверджено, що ОСОБА_2 має право на пільги, передбачені ст.18 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (а.с.20).
Довідкою управління соціального захисту населення (відділення №1 Маневичі) Камінь-Каширської районної державної адміністрації Волинської області від 18.04.2024 №38/24 підтверджено, що ОСОБА_2 має право на пільги, встановлені для членів сімей загиблого Захисника чи Захисниці України відповідно до п.5 ст.10-1 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Термін дії довідки по 24.01.2038 (а.с.21).
ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , звернулася до Міноборони із заявою щодо виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю її батька.
Листом від 18.06.2025 №1/6269 ІНФОРМАЦІЯ_4 повідомив ОСОБА_1 про відмову відповідача у задоволенні заяви щодо призначення частки одноразової грошової допомоги та надав витяг з протоколу засідання комісії Міноборони з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум 30.05.2025 №49/в (а.с.9, 10).
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 65 Конституції України встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Частиною 1 статті 4 Закону України «Про оборону України» від 06.12.1991 №1932-XII (далі - Закон №1932-ХІІ) встановлено, що у разі збройної агресії проти України або загрози нападу на Україну Президент України приймає рішення про загальну або часткову мобілізацію, введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях, застосування Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, подає його Верховній Раді України на схвалення чи затвердження, а також вносить до Верховної Ради України подання про оголошення стану війни.
Указом Президента України від 24.02.2022 за №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб. На момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби регламентовано Законом України від 25.03.1992 за №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон №2232-ХІІ).
Згідно з частинами першої та другої статті 1 Закону №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Відповідно до частини першої статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Статтею 41 Закону №2232-ХІІ передбачено виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Відповідно до вимог пункту 1 статті 16 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Згідно з підпунктом 1 пункту 2 статті 16 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.
Статтею 16-1 Закону №2011-XII ( у редакції чинній на час смерті військовослужбовця ОСОБА_5 ) передбачено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).
Пунктом 1 статті 16-3 Закону №2011-XII визначено, що одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб у строк, встановлений пунктом 8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону.
Згідно з пунктом 8 статті 16-3 Закону №2011-XII особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.
Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України (п.9 ст.16-3 Закону №2011-ХІІ).
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінетом Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» прийнято Постанову №168 (в редакції чинній станом на час смерті ОСОБА_5 ), пунктом 2 якої установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пунктах 1-1-2 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.
Також абзацами 2-4 пункту 2 Постанови №168 передбачено, що особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пунктах 1-1-2 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.
У разі відмови однієї або кількох осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, від її отримання або якщо зазначені особи протягом трьох років з дня виникнення у них такого права його не реалізували, їх частки розподіляються між іншими особами, які мають право на одноразову грошову допомогу. Особам, які мають право на одноразову грошову допомогу, виплата їх частки здійснюється незалежно від реалізації такого права іншими особами.
Якщо після призначення та виплати одноразової грошової допомоги у повному розмірі, зазначеному в абзаці першому цього пункту, за її отриманням звертаються інші особи, які мають на неї право, питання щодо перерозподілу суми такої допомоги вирішується за взаємною згодою осіб або в судовому порядку.
Аналізуючи вище наведені норми законодавства слідує, що сім`ям загиблих військовослужбовців виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 грн, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів. Днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста є дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.
На виконання вимог Закону №2011-XII Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» від 25.12.2013 №975, якою затверджено відповідний Порядок (далі - Порядок №975).
Згідно з пунктом 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.
Відповідно до приписів пункту 5 Порядку №975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста.
Якщо одна із зазначених осіб відмовляється від отримання одноразової грошової допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на її отримання.
Заява про відмову від отримання одноразової грошової допомоги повинна бути нотаріально посвідчена в установленому законодавством порядку.
Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Як передбачено пунктом 10 Порядку №975, члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважений орган), такі документи: заяву кожного повнолітнього члена сім`ї, батьків та утриманців загиблого (померлого), які мають право на отримання допомоги, а у разі наявності малолітніх та/або неповнолітніх дітей - іншого з батьків або опікунів чи піклувальників дітей про виплату одноразової грошової допомоги; витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста із списків особового складу військової частини (підрозділу, органу); витяг з особової справи про склад сім`ї військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, призваного на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.
До заяви додаються копії: документа, що свідчить про причини та обставини загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, зокрема про те, що вона не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства; свідоцтва про смерть військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста; свідоцтва про народження військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - для виплати одноразової грошової допомоги батькам загиблого (померлого); свідоцтва про шлюб - для виплати грошової допомоги дружині (чоловікові); документів (відповідних сторінок за наявності), що посвідчують особу (паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту) членів сім`ї, з даними про прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) особи, до яких внесено відомості про реєстрацію місця проживання, та довідку про реєстрацію місця проживання (у разі коли відомості про реєстрацію місця проживання до таких документів не внесені); свідоцтва про народження дитини - для виплати одноразової грошової допомоги дитині; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою); рішення районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті, сільської, селищної ради або суду про встановлення над дитиною-сиротою, дитиною, позбавленою батьківського піклування, опіки, піклування (у разі здійснення опіки або піклування над дітьми військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста); рішення суду або нотаріально посвідченого правочину, що підтверджуватиме факт перебування заявника на утриманні загиблого (померлого) (надають особи, які не були членами сім`ї загиблого (померлого), але перебували на його утриманні); постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку смерті (контузії, травми або каліцтва), захворювання.
У разі наявності рішення суду, яке набрало законної сили, з питань призначення та виплати одноразової грошової допомоги члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується допомога, подають уповноваженому органові документи, копії документів, зазначені в абзацах другому - шістнадцятому цього пункту, та копію відповідного рішення суду.
У відповідності до пункту 13 Порядку №975 керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого обов`язково додаються документи, зазначені в пунктах 10 та 11 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження всіх зазначених документів приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.
Системний аналіз викладених правових норм дає підстави для висновку, що коло осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця, визначене статтею 16-1 Закону №2011-ХІІ, яка передбачає таке право батьків, одного із подружжя, який не одружився вдруге, дітей, які не досягли повноліття, утриманців загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).
Сімейний кодекс України (далі – СК України) визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів.
Згідно з положеннями статті 3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства.
Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.
Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.
Права члена сім`ї має одинока особа.
Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
У частинах першій – другій статті 6 СК України законодавець визначив, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.
За змістом частини першої статті 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини.
Згідно з частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Статтею 1 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Постановою ВР №789-XII від 27.02.91 (далі – Конвенція), визначено, що для цілей цієї Конвенції дитиною є кожна людська істота до досягнення 18-річного віку, якщо за законом, застосовуваним до даної особи, вона не досягає повноліття раніше.
Відповідно до положень статті 2 Конвенції держави-учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь-якої дискримінації незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров`я і народження дитини, її батьків чи законних опікунів або яких-небудь інших обставин.
Частиною першою статті 3 Конвенції встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
За приписами частини першої статті 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
Статтею 3 Закону України «Про охорону дитинства», яка закріплює основні принципи охорони дитинства, визначено, що всі діти на території України, незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров`я та народження дітей і їх батьків (чи осіб, які їх замінюють) або будь-яких інших обставин, мають рівні права і свободи, визначені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до положень частин першої, другої статті 25 Цивільного кодексу України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. У випадках, встановлених законом, охороняються інтереси зачатої, але ще не народженої дитини.
Предметом спору у цій справі є рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 30.05.2025 №49/в, яким відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 2 Постанови №168 ОСОБА_1 , дружині загиблого ІНФОРМАЦІЯ_1 у період воєнного стану молодшого лейтенанта ОСОБА_5 , яка діє в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2 . Вказане рішення обґрунтоване тим, що ОСОБА_2 народилася після загибелі молодшого лейтенанта ОСОБА_5 (дата загибелі ІНФОРМАЦІЯ_1 ). Одноразову грошову допомогу у зв`язку із загибеллю ОСОБА_5 вже призначено в повному обсязі іншим особам, які мали право на отримання, а саме: батьку, матері та дружині загиблого (протокол від 17.05.2024 №106/168).
Оцінюючи мотиви спірного рішення, суд виходить з такого.
Матеріалами справи підтверджено, що військовослужбовець ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4 від 29.12.2023 (а.с.14)), у зв`язку із чим із вказаної дати батько, мати та дружина загиблого набули право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої Постановою №168.
В матеріалах справи наявний витяг з протоколу від 17.05.2024 №106/168, відповідно до якого батьку, матері та дружині загиблого ОСОБА_5 у період дії воєнного стану молодшого лейтенанта ОСОБА_5 , що підтверджено свідоцтвом про смерть - НОМЕР_6 від 21.11.2023 та листом Кадрового центру Збройних Сил України від 22.03.2024 №321/КЦ/2856 в сумі 15000000,00 у рівних частках кожному (а.с.22).
ОСОБА_2 , донька загиблого військовослужбовця ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 від 31.01.2024 (а.с.15).
Довідкою ІНФОРМАЦІЯ_5 від 22.04.2024 №10/1/4640 підтверджено, що ОСОБА_2 дійсно є дитиною загиблого ОСОБА_5 і має право на пільги, передбачені ст.18 Закону України «Про соціальний правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (а.с.20).
У розумінні статті 16-1 Закону №2011-ХІІ дитина загиблого військовослужбовця ОСОБА_5 - ОСОБА_2 належить до кола осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця.
Разом з тим, у призначенні частки одноразової грошової допомоги цій дитині комісією Міноборони було відмовлено лише з тих підстав, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 після загибелі ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), тоді як право осіб на одержання одноразової грошової допомоги визначається на дату загибелі ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Суд зазначає, що дійсно абзац 2 пункту 2 Постанови №168 передбачає, що особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.
Водночас суд зауважує, що передусім коло осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги визначено статтею 16-1 Закону №2011-ХІІ, а згідно з частиною 8 статті 16-3 Закону №2011-XII особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.
Правовий наслідок не реалізації такого права передбачений абзацом 3 пункту 2 Постанови №168, відповідно до якого якщо зазначені особи протягом трьох років з дня виникнення у них такого права його не реалізували, їх частки розподіляються між іншими особами, які мають право на одноразову грошову допомогу.
Той факт, що дитина загиблого військовослужбовця ОСОБА_5 - ОСОБА_2 народилася після його смерті не може бути підставою для висновку про те, що ця дитина не набула прав на отримання частки одноразової грошової допомоги у разі загибелі військовослужбовця, оскільки такий підхід до тлумачення законодавства не відповідатиме положенням Закону №2011-ХІІ, а також основним принципам охорони дитинства, а саме: рівності прав і свобод дітей, які визначені нормативно-правовими актами, незалежно від народження, або будь-яких інших обставин, а також міжнародним зобов`язанням держави згідно зі статтею 2 Конвенції про права дитини поважати і забезпечувати всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, без будь-якої дискримінації.
Суд звертає увагу на те, що за своєю сутністю одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті) військовослужбовця має компенсаторний характер, тобто спрямована матеріально підтримати, наскільки це можливо, членів сім`ї (батьків, дітей, дружину) та утриманців загиблого військовослужбовця після втрати близької людини (годувальника), відтак виключення із кола осіб, які мають право на отримання допомоги, дитини військовослужбовця з підстав дати її народження не відповідає змісту і меті закону.
На сьогодні статус ненародженої дитини як суб`єкта цивільних правовідносин передбачено у спадкових правовідносинах. Такий підхід може бути використаний і у правовідносинах, пов`язаних із правом дитини, народженої після загибелі (смерті особи, на отримання одноразової грошової допомоги.
Аналогічну правову позицію висловлено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 10.05.2024 у справі №440/6725/23.
Суд також вважає необґрунтованими посилання відповідача при відмові у наданні одноразової грошової допомоги на пункти 1, 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги» від 09.12.2023 №3515-IX, який набрав чинності через три місяці з дня його опублікування, тобто 29.03.2024.
Відповідно до Пояснювальної записки до проекту Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо призначення і виплати одноразової грошової допомоги» від 09.12.2023 №3515-IX вказано, що в умовах військової агресії Російської Федерації потребує правового регулювання питання захисту прав дітей, максимально виходячи з їх інтересів. Метою цього законопроекту є встановлення рівних та справедливих соціально - правових гарантій для усіх членів сімей військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу служб цивільного захисту, працівників об`єктів критичної інфраструктури, державних службовців, посадових осіб місцевого самоврядування та поліцейських, що загинули(померли) через виконання ними обов`язків військової служби чи інших випадках.
Отже, законодавець удосконалив правове регулювання спірних правовідносин, розширивши перелік осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, внесенням змін до статті 16-1 Закону №2011-XII, яким таке право надане дитині, народженій після загибелі (смерті) особи, на отримання одноразової грошової допомоги.
Таким чином, застосовуючи до спірних правовідносин положення ст.ст.3, 17, 65 Конституції України, Закону №2011-ХІІ, суд дійшов висновку про те, що виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця є грошовим еквівалентом саме соціальної гарантії, пов`язаною із втратою члена родини - військовослужбовця під час виконання конституційного військового обов`язку.
Доводи відповідача про те, що одноразову грошову допомогу вже призначено в повному обсязі іншим особам: матері, батькові та дружині ОСОБА_5 , суд до уваги не бере, оскільки станом на час подачі цього позову, так і станом на час ухвалення рішення у цій справі відповідачем не були надані докази виплати матері, батькові, дружині загиблого ОСОБА_5 одноразової грошової допомоги в повному обсязі. 
Так, наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 №45, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.01.2023 за №176/39232, затверджено Порядок і умови призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану (далі - Порядок №45).
Відповідно до пункту 1.6 Порядку №45, якщо після призначення та виплати ОГД у повному розмірі, за її отриманням звертаються інші особи, які мають на неї право, питання щодо перерозподілу суми такої допомоги між особами, які мають на неї право, вирішується за взаємною згодою осіб або в судовому порядку.
Таким чином, і Постановою №168, і Порядком №45 передбачено, що, якщо після призначення та виплати ОГД у повному розмірі, за її отриманням звертаються інші особи, які мають на неї право, питання щодо перерозподілу суми такої допомоги між особами, які мають на неї право, вирішується за взаємною згодою осіб або в судовому порядку.
Крім того, згідно із положеннями Порядку №975 та Порядку №45 виплати по ОГД проводяться поетапно:
- на першому етапі -1/5 від призначеної ОГД,
- залишок невиплаченої суми ОГД (4/5 від призначеної суми) - щомісячно, частками, впродовж 40 наступних місяців.
Як зазначив відповідач у листі від 29.05.2024 №6213/1 (а.с.23), одноразова грошова допомога виплачується поетапно: на першому етапі – 1/5 від призначено суми ОГД (3 млн грн), залишок невиплаченої суми ОГД (4/5 від призначеної, що становить 12 млн грн) – щомісячно частками впродовж 40 наступних місяців (тобто по 300 тис грн щомісячно).
Згідно з листом Міноборони від 06.11.2025 №220/13/27000 станом на 06.11.2025 фінансування за протокольним рішенням від 17.05.2024 №106/108 здійснено на загальну суму 8 400 000 грн (а.с.39).
Отож, враховуючи факт невиплати ОГД в повному обсязі на підставі рішення Міноборони від 17.05.2024 №106/108, то вказана обставина дає можливість відповідачу провести відповідний перерозподіл одноразової грошової допомоги між особами, що мають право на її отримання.
Також суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 08.07.2025 у справі №280/2822/23, згідно з якою дитина військовослужбовця, яка народилась після загибелі батька військовослужбовця та зачата за життя загиблої (померлої) особи, має право на отримання одноразової грошової допомоги і не повинна нести тягар неможливості перерозподілу цієї допомоги уповноваженим органом або наявності спору щодо перерозподілу цих коштів або повернення неправомірно отриманих коштів з інших осіб. З огляду на положення Конституції України та правових норм, наведених вище, Держава повинна гарантувати виплату одноразової грошової допомоги особам, які мають на неї право.
Підсумовуючи викладене, суд констатує, що пункт 6 рішення комісії Міноборони з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 30.05.2025 №49/в, яким відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги відповідно до п.2 Постанови №168 ОСОБА_1 , дружині загиблого ОСОБА_5 у період воєнного стану молодшого лейтенанта ОСОБА_5 , яка діє в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , є необґрунтованим, прийнятим без урахування усіх обставин, які мали значення для його прийняття.
Обираючи належний і ефективний спосіб захисту порушених прав, суд зауважує, що призначення одноразової грошової допомоги належить до дискреційних повноважень Міноборони, відтак позовні вимоги про зобов`язання Міноборони призначити та виплатити ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої доньки ОСОБА_2 відповідну одноразову грошову допомогу задоволенню не підлягають.
Повноваження суду при вирішенні справи визначені статтею 245 КАС України. Як встановлено частиною другою вказаної статті, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів. 
Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (частина перша статті 2 КАС України).
З урахуванням встановлених у справі фактичних обставин, наведених вище норм законодавства, та беручи до уваги зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи вимоги статті 245 КАС України, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача є прийняття судом рішення про часткове задоволення позову шляхом визнання протиправним та скасування пункту 6 рішення Міноборони, оформленого протоколом від 30.05.2025 №49/в засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, яким відмовлено ОСОБА_1 в призначенні частки одноразової грошової допомоги відповідно до п.2 Постанови №168 на доньку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок загибелі (смерті) її батька ОСОБА_5 , пов`язаної із захистом Батьківщини та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 із документами про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як члену сім`ї загиблого військовослужбовця, внаслідок загибелі (смерті) батька ОСОБА_5 , з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, та про відмову в іншій частині позовних вимог.
Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», суд 

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати пункт 6 рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом від 11.10.2024 №31/в засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, яким відмовлено ОСОБА_1 в призначенні частки одноразової грошової допомоги відповідно до пункту 2 Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» на доньку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок загибелі (смерті) її батька ОСОБА_5 , пов`язаної із захистом Батьківщини.
Зобов`язати Міністерство оборони України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 із документами про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як члену сім`ї загиблого військовослужбовця, внаслідок загибелі (смерті) її батька ОСОБА_5 , пов`язаної із захистом Батьківщини, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 255 КАС України, та може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Законний представник: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 );
Позивач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_8 );
Відповідач: Міністерство оборони України (03168, м.Київ, просп.Повітряних сил України, 6, код ЄДРПОУ 00034022);
Третя особа1: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 );
Третя особа2: ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ).

Головуючий-суддя Н.Б.Плахтій