Справа № 740/6717/25 
Провадження № 3/740/33/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 року      місто Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області у складі:
головуючої судді Роздайбіда О.В., при секретарі Дьоміній Н.А.,
за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , 
розглянувши матеріали, які надійшли з Ніжинського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, працюючої медсестрою КНП «ЧОДЛ» ЧОР, 
за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
встановив:
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 513180 від 02.11.2025, 02.11.2025 о 15:58 год дорога Р-67 103 км+600 м водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Scoda Fabia, НОМЕР_1 , рухаючись по дорозі Р-67, 103 км 600 м зі сторони с. Хвилівка та на перехресті, повертаючись ліворуч на Ніжинську об`їзду дорогу в напрямку с. Ніжинське, не надана дорогу автомобілю Nissan Navara, днз НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 та рухався по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку, внаслідок чого трапилося зіткнення. В результаті ДТП т/з отримали механічні пошкодження, осіб постраждалих немає, чим порушив п. 16.3 ПДР - порушення водієм нерейкового ТЗ при повороті ліворуч і розвороті.
Дії ОСОБА_1 кваліфіковано за ст. 124 КУпАП.
До протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №513180 від 02.11.2025 додано: схему місця ДТП, письмові пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .
У судовому засіданні ОСОБА_1 своєї вини не визнала. Пояснила, що 2 листопада 2025 року їхала по трасі за кермом своєї автівки, перед поворотом ліворуч в напрямку с. Ніжинське побачила автівку ОСОБА_2 , яка їхала в зустрічному напрямку. Зупинилася, щоб пропустити і надати перевагу транспортному засобу «Ніссану» під керуванням ОСОБА_2 . Потім пам`ятає удар, і жовту маршрутку, яка стояла вже не збоку, а попереду їхнього авто. Зауважила, що з її боку не було порушень правил дорожнього руху. Пропускала «Ніссан», оскільки він їхав прямо, а вона планувала здійснити маневр повороту ліворуч. Внаслідок зіткнення транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 , який в`їхав в автомобіль у лівий передній бік її автівки, її авто розвернуло перпендикулярно до траси, вона відчула сильний біль у нозі. Зазначила, що вона зазнала травм, у неї було погане самопочуття, таксист ОСОБА_4 , який їхав позаду викликав швидку допомогу, її госпіталізували до медичного закладу. Пояснення вона надавала вже після того, як її виписали з лікарні (надала виписку з лікарні) просто підписала текст , який був вже записаний на аркуші пояснень. Схему місця ДТП 14.11.2025 підписала, зауважила, що схема складалася без її участі. Додала, що покази відбирали в неї на вокзалі , коли вона приїхала з м. Чернігова, де проживає, інші працівники поліції, а не той екіпаж, що був на місці ДТП. Просила долучити фото і відео з місця дтп, запис яких здійснювала її пасажирка ОСОБА_5 , яка і була свідком подій.
Потерпілий ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином. По телефону за номером НОМЕР_3 пояснив, що він не винуватий, страхова компанія йому вже все виплатила.
У судовому засіданні свідок - ОСОБА_5 пояснила, що перебувала в машині під час дтп, як пасажир. Стверджувала, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 зупинився, щоб надати перевагу автомобілю «Ніссан», який їхав у зустрічному напрямку, оскільки вони його бачили, крім того в салоні автомобілю перебувала дитина, тому рухались вони вкрай обережно. Після того, як сталося зіткнення хтось, як виявилось пізніше таксист ОСОБА_4 , викликав швидку допомогу ОСОБА_1 . До приїзду спільних знайомих ОСОБА_5 залишалася на місці ДТП, поліцейські в неї запитали про те, ким їй доводиться ОСОБА_1 , записали анкетні дані ОСОБА_1 та дали номер телефон евакуатора. Зауважила, що її особисто не опитували про обставини ДТП, хоча вона була безпосереднім свідком і хотіла пояснити , як все відбувалося. Крім того , як свідка не було опитано і пасажирку іншого автомобіля Нісан Навари , який допустив зіткнення під керуванням ОСОБА_2 Очевидців події було достатньо, проте пояснення були відібрані лише на місці у ОСОБА_2 , а у ОСОБА_1 вже пізніше просто відібрали підпис. Наголосила, що вини ОСОБА_1 у даній події не було, так як вони чітко бачили, що наближається темний великий автомобіль, і мали намір його пропустити. Але ймовірно, що саме він зачепив їхній транспортний засіб, в результаті чого відбулося ДТП. До того ж, якби вони дійсно не надали переваги зустрічному автомобілю, то постраждала б вона, так як сиділа справа спереду на пасажирському сидінні. Просила, щоб суд справедливо і законно розібрався у обставинах.
Працівник поліції, який складав схему місця ДТП ОСОБА_8 , був викликаний судом, в якості свідка для повного і об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, проте не з`явився з невідомих причин. 
Суд, повно та всебічно дослідивши протокол, та матеріали додані до нього, заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідка, оглянувши відеозаписи, надані ОСОБА_1 , приходить до наступного.
Згідно зі ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення, згідно зі ст. 245 КУпАП, є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи з дотриманням процесуальної форми її розгляду.
Відповідно до ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність в її діях складу адміністративного правопорушення. Склад адміністративного правопорушення це сукупність встановлених законом об`єктивних і суб`єктивних ознак, що характеризують діяння як адміністративне правопорушення (проступок). До складу адміністративного правопорушення входять ознаки, які характеризують об`єкт, об`єктивну і суб`єктивну сторони та суб`єкта правопорушення.
Згідно з вимогами ст. 124 КУпАП України адміністративна відповідальність передбачена за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Ця стаття є бланкетною нормою, а тому передбачає необхідність посилання на те, яке саме положення Правил дорожнього руху України було порушене особою та обумовило дорожньо-транспортну пригоду.
Відповідно до загальних положень ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху.
ОСОБА_1 інкримінується порушення п. 16.13 ПДР, відповідно до якого перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються рівнозначною дорогою в зустрічному напрямку прямо чи праворуч.
Надаючи правову оцінку діянню ОСОБА_1 щодо вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, суд зважає на наступне.
Згідно вимог ст. 245 КУпАП серед ряду завдань провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
У відповідності з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 252 КУпАП висновок про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблений на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.
Згідно з вимогами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей та документів, а також іншими документами.
Притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події, складу адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.
У порушення зазначених вище вимог КУпАП, суть адміністративного правопорушення, яка викладена у протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідає ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті 124 КУпАП, за якою складено протокол, що позбавляє можливості правильно кваліфікувати дії особи, встановити об`єктивну сторону правопорушення.
Зокрема, з об`єктивної сторони правопорушення, передбачене положеннями статті 124 КУпАП, є правопорушенням з матеріальним складом, тобто його обов`язковим елементом є наявність наслідків у виді матеріальної шкоди для транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Суд зауважує, що оскільки саме момент складання протоколу про адміністративне правопорушення є початком притягнення особи до адміністративної відповідальності, то саме цим документом особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, повинна бути чітко й повно поінформована про характер і причини обвинувачення для можливості підготовки свого захисту.
У справі «Малофєєва проти росії» (рішення від 30.05.2013, заява №36673/04) ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
Таким чином, оскільки справи про адміністративні правопорушення розглядаються судом виключно в межах протоколу про адміністративне правопорушення, суд не вправі виходити за межі зазначеної у протоколі суті адміністративного правопорушення та його кваліфікації, наслідком чого є погіршення становища особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз.
Під час розгляду справи клопотань про призначення експертизи не заявлялось.
У випадку дорожньо-транспортної події за участю декількох водіїв для вирішення питання про наявність чи відсутність в її діях складу правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, необхідно встановити причинний зв`язок між діяннями (порушенням правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками, що настали, дослідити характер та черговість порушень, які вчинив кожен із водіїв, хто з них створив небезпечну дорожню обстановку (аварійну ситуацію), тобто з`ясувати ступінь участі кожного. При цьому виключається відповідальність особи, яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою, яка керувала транспортним засобом.
Суд, відповідно до ст. 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суддя приходить до висновку про те, що в матеріалах справи докази, які б прямо вказували на винність водія ОСОБА_1 у порушенні вимог 16.13 ПДР України, відсутні.
За вказаних обставин та механізму ДТП, суддя приходить до висновку, що у даній дорожній обстановці дії водія ОСОБА_1 не знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням наслідків ДТП, про що свідчить характер пошкодження автомобіля ОСОБА_1 та його розташування, що не пов`язується з місцем зіткнення, відображеним на схемі місця ДТП. До того ж, як зазначала ОСОБА_1 та свідок ОСОБА_5 , яка була пасажиром, місце зіткнення, позначене на схемі «3» відбулося на їхній полосі руху, автомобіль знаходився паралельно полосі руху, а колеса були вивернуті ліворуч для здійснення манеру повороту, про що ОСОБА_1 зауважувала при підписанні схеми місця ДТП, що було встановлено в судовому засіданні з пояснень та відеозапису, дослідженого при розгляді справи. 
При оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України»). Приймаючи до уваги дане рішення, суд керується саме цим принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого також сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.
Відповідно до положень ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведення вини особи тлумачаться на її користь.
Зазначені у протоколі відомості не відповідають вимогам як ст. 256 та і ст. 124 КУпАП, які передбачають наведення у ньому усіх відомостей, які необхідні для розгляду справи судом, при цьому обов`язок з`ясування фактів не може перекладатися на суд, адже протокол має бути належним чином оформленим, а обставини, викладені у ньому, повинні бути підтверджені належними доказами, достатніми для вирішення питання по суті, що узгоджується із практикою ЄСПЛ, яка звертає увагу на роль національних судів щодо організації судових проваджень таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (рішення ЄСПЛ у справі «Шульга проти України»). ЄСПЛ у справі «Ушаков та Ушакова проти України» вказує на те, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Більше того, під час провадження на підставі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод неухильно застосовується принцип-той, хто стверджує щось, повинен довести це твердження. Тобто, вказуючи у протоколі про певного роду факти, поліцейський має довести, що вони дійсно мали місце.
Протокол про адміністративне правопорушення, який складений із порушеннями, за встановлених судом обставин не є визначальним при вирішенні питання про притягнення до адміністративної відповідальності, його неналежне оформлення розцінюється судом як формальний підхід до виконання посадових обов`язків поліцейського, що в свою чергу не відповідає завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення згідно ст.1 щодо зокрема охорони прав і свобод громадян, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, при цьому ст. 7 даного Кодексу встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі підлягає закриттю у зв`язку відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Керуючись ст.ст. 7, 9, ст. 124, 245, 247, 251, 252, 280, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд
постановив:
Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.В. Роздайбіда