Справа № 344/364/26 
Провадження № 3/344/676/26 

П О С Т А Н О В А 
І м е н е м У к р а ї н и 

21 січня 2026 року м. Івано-Франківськ 

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Хоростіль Р.В., розглянувши справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , 
за ч. 2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

в с т а н о в и в : 
 
29 грудня 2025 року о 22год. 56хв. по вул. Незалежності, 249 в м. Івано-Франківськ водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «ВАЗ 2101» номерний знак НОМЕР_2  не маючи права керування таким транспортним засобом, чим порушив п. 2.1а ПДР України. 
Під час розгляду справи ОСОБА_1 вину свою визнав та підтвердив викладені у протоколі обставини та пояснив, що відповідні висновки для себе зробив. 
Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством. 
Згідно з ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. 
Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом. 
Згідно з п. 2.1а ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Роз`яснивши ОСОБА_1 вимоги ст. 268 КУпАП, заслухавши його пояснення, встановлюючи наявність чи відсутність адміністративного правопорушення в діях особи, щодо якої складено протокол та даючи оцінку фактичним даним, наявним в матеріалах справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд вважає, що вина ОСОБА_1 у вчиненому адміністративному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 126 КУпАП, крім його визнавальних пояснень, повністю доведена протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №554378 від 29 грудня 2025 року, довідкою старшого інспектора з о/д відділу АП капітана поліції Ольги Ліпської, відповідно до якої ОСОБА_1 посвідчення водія не отримував та не має права керування, а також відеозаписом з місця події. 
Таким чином дії ОСОБА_1 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 126 КУпАП, як керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом. 
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, не встановлено. 
Крім цього, суд враховує, що дане правопорушення вчинено ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , який був неповнолітнім. 
В той же час відповідно до ч. 2 ст. 13 КУпАП у разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями 44, 51, 89, 121-127, 130, статтею 139, частиною третьою статті 154, частиною другою статті 156, статтями 173, 173-4, 174, 183-1, 185, 190-195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. 
Отже, враховуючи характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого адміністративного правопорушення, суд вважає, що для попередження вчинення правопорушень в майбутньому на  ОСОБА_1 слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу. 
Крім цього, відповідно до ст. 40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом. 
В той же час будь-яких даних про те, що ОСОБА_1 підлягає звільненню від судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», - матеріали справи не містять. 
Керуючись ч. 2 ст. 126, ст.ст. 40-1, 280, 283-285, 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - 

п о с т а н о в и в : 
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень. 
Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у сумі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок. 
Відповідно до ст. 308 Кодексу України про адміністративні правопорушення у разі несплати штрафу протягом п`ятнадцяти днів змоменту отримання постанови про накладення штрафу, зазначена постанова надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби. В порядку примусового виконання з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу та витрати на облік правопорушення. 
Апеляційна скарга на постанову може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області протягом 10 днів з дня її винесення. 

Суддя Роман ХОРОСТІЛЬ