ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне, вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 січня 2026 року   Справа № 906/319/25 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
Головуючий суддя Тимошенко О.М., суддя Юрчук М.І. ,  суддя Крейбух О.Г. 

секретар судового засідання Кравчук О.В. 
за участю представників:
органу прокуратури: Казнодій С.Д.,
позивача: не з`явився,
відповідача 1: не з`явився,
відповідача 2: не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника керівника Житомирської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Житомирської області, ухвалене 25.09.2025 суддею Тимошенком О.М у м. Житомир (повний текст рішення складено 25.09.2025) у справі № 906/319/25 
за позовом виконувача обов`язків керівника Звягельської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Північного офісу Держаудитслужби
до Управління соціально-економічного розвитку території Звягельської районної державної адміністрації Житомирської області
до Дочірнього підприємства "Квант" Приватного акціонерного товариства "Електровимірювач"
про визнання недійсним договору та застосування наслідків недійсності

ВСТАНОВИВ:
Виконувач обов`язків керівника Звягельської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Північного офісу Держаудитслужби звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовом про визнання недійсним договору постачання від 14.09.2018, укладеного між Відділом освіти Новоград-Волинської районної державної адміністрації (правонаступником якого є Управління соціально-економічного розвитку території Звягельської районної державної адміністрації Житомирської області) та ДП "Квант" ПАТ "Електровимірювач", за яким постачальник поставив отримувачу шкільне обладнання. Також прокурор просив стягнути з ДП "Квант" ПАТ "Електровимірювач" на користь Управління соціально-економічного розвитку території Звягельської районної державної адміністрації Житомирської області 271062 грн, а з Управління соціально-економічного розвитку території Звягельської районної державної адміністрації Житомирської області, одержані ним за рішенням суду 271062 грн, стягнути в дохід держави.
Обґрунтовуючи позовні вимоги прокурор зазначив про те, що Відділом освіти Новоград-Волинської районної державної адміністрації було опубліковано оголошення щодо проведення торгів по закупівлі шкільного обладнання. Переможцем визнано ДП "Квант" ПАТ "Електровимірювач", а 14.09.2018 укладено оспорюваний договір поставки, на виконання якого отримувач сплатив постачальнику 271062 грн бюджетних коштів. Рішенням Адміністративної колегії Північного міжобласного територіального відділення антимонопольного комітету України від 25.07.2024 визнано дії ДП "Квант" ПАТ "Електровимірювач" та ФОП Камінський Ю.П. антиконкурентно узгодженими та такими, що спотворили результати торгів. Прокурор вказав, що дії відповідача 2 спрямовані на порушення юридично господарського порядку з метою одержання права на укладення договору не на конкурентних засадах, що не узгоджується із законною господарською діяльністю у сфері публічних закупівель, відтак, суперечить інтересам держави та суспільства, оскільки порушує правові та економічні засади функціонування вказаної сфери суспільних відносин, не сприяє, а навпаки, обмежує розвиток конкуренції у державі. У діях ДП "Квант" ПАТ "Електровимірювач" вбачається наявність умислу на вчинення правочину, який за відомо суперечить інтересам держави та суспільства, з огляду на що договір від 14.09.2018 підлягає визнанню недійсним на підставі ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215, ч. 3 ст. 228 ЦК України. Враховуючи наявність у відповідача 2 умислу на укладення договору, який суперечить інтересам держави та суспільства, отримані цим підприємством кошти в розмірі 271062 грн підлягають стягненню на користь іншої сторони правочину, правонаступником якої є відповідач 1, а отримані управлінням кошти з останньої стягнуті на користь держави в особі Північного офісу Держаудитслужби.
Рішенням Господарського суду Житомирської області від 25.09.2025 у даній справі у задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись зі вказаним рішенням суду першої інстанції, заступник керівника Житомирської обласної прокуратури звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив останнє скасувати та ухвалити у даній справі нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.
Прокурор вважає, що оскаржуване судове рішення ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права, а саме: ст. ст. 203, 215, 216, 228 ЦК України, з порушенням приписів ст. ст. 236-238 ГПК України, невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи, без врахування висновків щодо застосування норм права, викладених у постанові Верховного Суду від 17.10.2024 у справі № 914/1507/23, постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.09.2024 у справі № 918/1043/21, що відповідно до ст. 277 ГПК України є підставою для його скасування.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 22.10.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора на рішення Господарського суду Житомирської області від 25.09.2025 у справі № 906/319/25; призначено скаргу до розгляду в судовому засіданні. 
Від відповідача 2 на адресу суду надійшли відзив та письмові пояснення, відповідно до яких підприємство просило суд залишити скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін; також просило суд розгляд справи здійснити без участі представника останнього. 
Від відповідача 1 на електронну пошту суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника.
З даного приводу колегія суддів зазначає, що згідно ст. 6 ГПК України, у господарських судах функціонує Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система (далі ЄСІТС). ЄСІТС відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, між учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції (ч. 4 ст. 6 ГПК). Адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи реєструють свої електронні кабінети в ЄСІТС або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в ЄСІТС або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку (ч. 6 ст. 6 ГПК). Реєстрація в ЄСІТС або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, не позбавляє права на подання документів до суду в паперовій формі. Особа, яка зареєструвала електронний кабінет в ЄСІТС або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, може подавати процесуальні, інші документи, вчиняти інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою ЄСІТС або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, з використанням власного електронного підпису, прирівняного до власноручного підпису відповідно до Закону "Про електронні довірчі послуги", якщо інше не передбачено цим Кодексом (ч. 8 ст. 6 ГПК).
Статтею 42 ГПК України передбачені права та обов`язки учасників справи, зокрема ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень, подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб, а також виконувати процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Частинами п`ятою та шостою вищевказаної норми встановлено, що документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
Відповідно до п. 16 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) ЄСІТС, затвердженим рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 № 1845/0/15-21 процесуальні документи та докази можуть подаватися до суду в електронній формі, а процесуальні дії вчинятися в електронній формі виключно за допомогою ЄСІТС, за винятком випадків, передбачених процесуальним законом, цим положенням, а також випадків, коли суд до якого подаються документи та докази не інтегровано до ЄСІТС. Електронні документи створюються із застосуванням вбудованого текстового редактора шляхом заповнення форм документів, передбачених Інструкцією користувача Електронного суду, підписуються кваліфікованим електронним підписом (підписами) його підписувача (підписувачів) та надсилаються засобами відповідної підсистеми ЄСІТС (п. 26 Положення).
Таким чином, альтернативою звернення учасників справи до суду з позовними заявами, скаргами та іншими визначеними законом процесуальними документами, оформленими в паперовій формі та підписаними безпосередньо учасником справи або його представником, є звернення з процесуальними документами в електронній формі з обов`язковим їх скріпленням власним електронним підписом учасника справи через підсистему "Електронний кабінет". Тобто саме в електронній формі особа, яка зареєструвала електронний кабінет в ЄСІТС може подавати процесуальні, інші документи, вчиняти інші процесуальні дії виключно за допомогою ЄСІТС, з використанням власного електронного підпису, якщо інше не передбачено ГПК України.
За змістом п. 1 ч. 1 ст. 170 ГПК України, будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву, клопотання або заперечення, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для такої фізичної особи), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету. Відповідно до частини другої вказаної норми письмова заява, клопотання чи заперечення підписується заявником або його представником. Відповідно до частини четвертої вказаної норми суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду. Суд повертає письмову заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду також у разі, якщо її подано особою, яка відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його.
Отже, зазначені положення законодавства передбачають можливість здійснення процесуальних дій шляхом подання документів до суду через електронні кабінети в ЄСІТС з попередньою реєстрацією офіційної електронної адреси (електронного кабінету) та з обов`язковим використанням власного електронного підпису, або в паперовій формі.
У постанові від 13.09.2023 у справі № 204/2321/22 Велика Палата Верховного Суду підтвердила необхідність дотримання вищевикладених положень адвокатами, нотаріусами, приватними виконавцями, судовими експертами, державними органами та органами місцевого самоврядування, суб`єктами господарювання державного та комунального секторів економіки, які реєструють свої офіційні електронні адреси в ЄСІТС в обов`язковому порядку.
Вказане свідчить про використання учасником справи не передбаченого чинним процесуальним законодавством способу звернення до суду, тобто без дотримання встановленого порядку, відповідно такий процесуальний документ судом залишаються без розгляду.
В судовому засіданні представник прокуратури вимоги апеляційної скарги підтримала та просила останню задовольнити, а рішення суду першої інстанції - скасувати. 
Згідно ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї та додаткових пояснень, заслухавши прокурора у судовому засіданні, дослідивши та проаналізувавши наявні докази, колегія суддів зазначає наступне.
З матеріалів справи вбачається, що Відділом освіти Новоград-Волинської районної державної адміністрації 14.08.2018 в електронній системі закупівель опубліковано оголошення про проведення відкритих торгів щодо закупівлі за кодом СРУ за ДК 021:2015- 39160000-1- Шкільні меблі (Лот № 1 - Комплект засобів навчання з фізики, хімії, біології, географії, математики), за державні кошти (ідентифікатор публічної закупівлі UA-2018-08-14-000805-C), доступне за посиланням https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2018-08-14-000805-c. Очікувана вартість предмета закупівлі становила 1094500 грн. 
Переможцем визнано ДП "Квант" ПАТ "Електровимірювач", що підтверджується наявним в матеріалах справи протоколом засідання тендерного комітету Відділу.
14.09.2018 між Відділом освіти Новоград-Волинської районної державної адміністрації (покупець) та ДП "Квант" ПАТ "Електровимірювач" (постачальник) укладено договір поставки № 196 про закупівлю за кодом СРУ за ДК021:2015-39160000-1 - Шкільні меблі (Лот №1 - Комплект засобів навчання з фізики, хімії, біології, географії, математики).
Факт оплати за договором за рахунок бюджетних коштів підтверджується розрахунковими документами № 1 від 27.12.2018 на суму 69588 гривень, № 2 від 27.12.2018 на суму 11466 грн, № 3 від 27.12.2018 на суму 190008 грн. 
Згідно звіту про виконання договору про закупівлю від 29.12.2018, договір поставки № 196 від 14.09.2018 про закупівлю шкільних меблів (комплектів засобів навчання з фізики, хімії, біології, географії, математики) є фактично виконаним та оплаченим за рахунок бюджетних коштів на загальну суму 27162 гривень. 
Судами встановлено, що рішенням адміністративної колегії Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 25.07.2024 № 60/105-р/к (справа № 56-3.5/23-2019) "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу", визнано дії відповідача 2 та ФОП Камінський Ю.П. під час підготовки та участі у конкурсних торгах на закупівлю за кодом СРУ за ДК021:2015-39160000-1 - шкільні меблі (Лот № 1 - Комплект засобів навчання з фізики, хімії, біології, географії, математики), проведеної Відділом освіти Новоград-Волинської районної державної адміністрації (ідентифікатор в системі: иА-2018-08-14-000805-с), порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим п. 1 ст. 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", визначеним п. 4 ч. 2 ст. 6 цього Закону, у вигляді антиконкурентних узгоджених дій суб`єктів господарювання, які стосуються спотворення результатів торгів.
Судова колегія констатує, що рішення адміністративної колегії Північного міжобласного територіального відділення від 25.07.2024 № 60/105-р/к у справі №56-3.5/23- 2019 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу в судовому порядку не оскаржувалось.
Відповідно, зазначеним рішенням на підприємство було накладено штраф за виявлені порушення в розмірі 30000 грн.
Згідно розпоряджень голови Новоград-Волинської (та Звягельської) державної адміністрації від 26.11.2019, 06.01.2021, 20.01.2021 правонаступником Відділу освіти Новоград-Волинської районної державної адміністрації визначено Управління соціально-економічного розвитку території Звягельської районної державної адміністрації Житомирської області. 
Як зазначено вище прокурор, посилаючись ч. 3 ст. 228 ЦК України та вважаючи, що у діях відповідача 2 наявний умисел на вчинення правочину, який за відомо суперечить інтересам держави та суспільства, звернувся із відповідним позовом до господарського суду.
Оскаржуваним рішенням від 25.09.2025 Господарським судом Житомирської області у задоволенні позовних вимог прокуратури відмовлено у повному обсязі.
Колегія суддів з таким рішенням місцевого господарського суду погоджується виходячи з наступного.
В силу ч. 3 ст. 228 ЦК України, у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що за відомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави. 
Вказана норма містить підставу для визнання правочину недійсним - недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, та наслідки. Наслідки недійсності такого правочину залежать від наявності умислу обох сторін чи однієї сторони правочину. При наявності умислу у обох сторін: в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою. Тобто зі сторони 1 стягується в дохід держави одержане від сторони 2, так само зі сторони 2 стягується в дохід держави одержане від сторони 1. 
При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави. Винна сторона повинна повернути добросовісній стороні одержане від останньої, а те, що отримала добросовісна сторона від винної сторони за правочином стягується в дохід держави. Тобто, якщо за сторонами укладений договір поставки товару, який виконаний обома сторонами, то в разі наявності умислу лише у постачальника на укладення такого договору, постачальник має повернути кошти отримувачу товару, а отриманий товар не повертається постачальнику, а стягується у дохід держави.
Судова колегія відмічає, що за загальними правилами, в разі визнання договору недійсним сторони повертаються в попередній стан. Водночас, ч. 3 ст. 228 ЦК України містить спеціальну норму, відповідно до якої повернути за недійсним правочином собі своє майно (кошти, тощо) має право лише сторона, яка не мала умислу на укладення правочину, який за відомо суперечить інтересам держави і суспільства. А та сторона правочину, яка мала такий умисел, позбавлена права на повернення собі майна (коштів), оскільки це майно (кошти), яке до укладення правочину належали цій стороні, стягуються в дохід держави.
З огляду на зазначене, у даній справі, у разі визнання недійним договору поставки від 03.09.2018 з підстав, на які вказує прокурор, наслідками недійсного правочину мають бути наступними: у ДП "Квант" виникає обов`язок повернути на користь Управління соціально-економічного розвитку території Звягельської районної державної адміністрації Житомирської області 271062 грн, а одержане відповідачем 1 за правочином шкільне обладнання має бути стягнуте в дохід держави.
Колегія суддів повністю погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що прокурором неправильно розтлумачено зміст останнього речення ч. 3 ст. 228 ЦК України, і як наслідок, сформульовано позовні вимоги в частині наслідків недійсного правочину (в частині стягнення), які суперечать закону, відповідно, місцевий господарський суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог прокуратури.
Одночасно апеляційний господарський суд зауважує, що задоволення позовної вимоги про визнання недійсним договору, який вже виконаний його сторонами, само по собі не призведе до поновлення майнових прав держави, на захист яких спрямований позов прокурора, без застосування наслідків його недійсності.
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорювання. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорювання та спричиненим цими діяннями наслідкам. 
Спосіб захисту права або інтересу повинен бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду. Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення - гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто, цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію. 
Визнання правочину недійсним не з метою домогтися відновлення власного порушеного права (та/або інтересу) у спосіб реституції, що застосовується між сторонами такого правочину, а з метою створити підстави для подальшого звернення з іншим позовом або преюдиційну обставину чи доказ для іншого судового провадження, суперечать завданням господарського (цивільного) судочинства, наведеним у ч. 1 ст. 2 ГПК України .
Суд першої інстанції обґрунтовано констатував, що задоволення позову про визнання недійсним договору не буде ефективним способом захисту, оскільки таке рішення не призведе до виникнення жодних прав чи обов`язків у учасників справи і права держави, на захист яких звернувся прокурор, не відновляться без пред`явлення нового позову.
В силу ст. ст. 73, 74, 76 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Судова колегія відзначає, що доводи апеляційної скарги прокурора не дають підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції. При цьому, будь-яких порушень норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, а також обставин, які є обов`язковими підставами для скасування судового рішення, прокурором у поданій апеляційній скарзі не зазначено.
Відповідно до ст. 276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи все вищевикладене в сукупності, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду Житомирської області від 25.09.2025 у справі № 906/319/25 відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві та підстави для його скасування відсутні.
В силу ст. 129 ГПК України, понесені прокуратурою судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на останню.
Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу заступника керівника Житомирської обласної прокуратури залишити без задоволення. 
Рішення Господарського суду Житомирської області від 25 вересня 2025 року у справі № 906/319/25 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України. 
Справу № 906/319/25 повернути Господарському суду Житомирської області.

Повний текст постанови складено "23" січня 2026 року. 

Головуючий суддя Тимошенко О.М. 

Суддя   Юрчук М.І. 

Суддя   Крейбух О.Г.