ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
65618, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, тел.: (0482) 307-983, e-mail: inbox@od.arbitr.gov.ua
веб-адреса: http://od.arbitr.gov.ua
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" січня 2026 р.	м. Одеса 	Справа № 916/2514/25	

Господарський суд Одеської області у складі судді Мусієнко О.О. 
за участю секретаря судового засідання Дробиш К.А., 
дослідивши матеріали справи
за позовом: Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (65029, м. Одеса, вул. Мечникова, 32) 
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Херсонський завод кондитерських виробів” (73000, м. Херсон, вул. Чорноморська, 6) 
про стягнення 592 984 грн 
у відкритому судовому засіданні
представники сторін: 
від позивача: Вірт С.О.;
від відповідача: не з`явився. 

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог.

26.06.2025 Південне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України (далі – Південне МТВ АМКУ, позивач) звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом, сформованим у системі “Електронний суд” (вх. № 2575/25 від 26.06.2025), про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “Херсонський завод кондитерських виробів” (далі – ТОВ “Херсонський завод кондитерських виробів”, відповідач) 592 984, 00 грн пені до Державного бюджету України та на користь позивача витрат по сплаті судового збору у розмірі 7115, 81 грн. 

2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 30.06.2025 (суддя – Степанова Л.В.) прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/2514/25; ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 07.10.2025 закрито підготовче провадження у справі № 916/2514/25 за позовом Південного МТВ АМКУ до відповідача ТОВ “Херсонський завод кондитерських виробів” про стягнення 592 984, 00 грн; призначено справу № 916/2514/25 до судового розгляду по суті в засіданні суду на 11.11.2025 об 11:00. 
Розпорядженням керівника апарату суду від 23.10.2025 № 245 “Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи” відповідно до статті 15 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", пункту 9 статті 32 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з прийняттям Вищою радою правосуддя рішення від 21.10.2025 №2163/0/15-25 "Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Господарського суду Одеської області у зв`язку з поданням заяви про відставку", на виконання пункту 10.6.4. Засад використання автоматизованої системи документообігу в Господарському суді Одеської області, затверджених рішенням зборів суддів від 20.03.2025 №17-01/2025, з метою дотримання строків визначених ГПК України, призначено повторний автоматичний розподіл судової справи № 916/2514/25.
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.10.2025 справу № 916/2514/25 передано на розгляд судді Мусієнко О.О. 
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 28.10.2025 прийнято справу № 916/2514/25 до свого провадження; постановлено повторно розпочати та призначити розгляд справи по суті на 17.11.2025 об 11:00 з викликом учасників справи. 
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 17.11.2025 відкладався розгляд справи на 03.12.2025. 
Судові засідання 03.12.2025, 17.12.2025, 12.01.2026 не відбулися у зв`язку з тим, що системою цивільної оборони у м. Одесі та Одеській області були оголошені повітряні тривоги.
Ухвалами Господарського суду Одеської області від 04.12.2025, 18.12.2025, 13.01.2026 призначалася судові засідання. 
У судовому засіданні 28.01.2026 після промов у судових дебатах суд перейшов до стадії ухвалення рішення по справі, у зв`язку з чим оголосив перерву 5 хвилин. 
28.01.2026 після перерви судом оголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення. 

3. Позиція учасників справи.

Доводи позивача – Південного МТВ АМКУ.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням адміністративної колегії Південного МТВ АМКУ від 23.07.2024 № 65/58-р/к «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» у справі № 29-02/2021 за порушення законодавства про захист економічної конкуренції на відповідача накладено штрафи на загальну суму 592 984, 00 грн. 
Вказане рішення позивач із супровідним листом № 65-02/2394е від 26.07.2024 направив відповідачу засобами поштового зв`язку, яке повернуто з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Виходячи з положень ч. 1 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» інформацію про прийняте рішення було оприлюднено в газеті Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр» від 28.08.2024 № 174 (7834). Зазначає, що рішення № 65/58-р/к вважається таким, що вручене ТОВ «Херсонський завод кондитерських виробів» 07.09.2024. 
Позивач вказує, що відповідач не скористався правом, передбаченим ч. 1 ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції», та рішення № 65/58-р/к у встановлений законодавством строк не оскаржив; посилаючись на положення абз. 1 ч. 3 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», та зазначає, що відповідач зобов`язаний був виконати вказане рішення, а саме сплатити штраф до 07.11.2024. 
Повідомив, що постановою старшого державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Херсон Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 17.12.2024 відкрито виконавче провадження № 76798893 з виконання наказу в.о. голови Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 27.11.2024 № 65/35-Ю про стягнення з ТОВ «Херсонський завод кондитерських виробів» 592 984, 00 грн.
У додаткових поясненнях, сформованих в системі «Електронний суд» 28.11.2025 (вх. № 38011/25 від 28.11.2025), позивач вказав, що на момент прийняття розпорядження про початок розгляду справи № 29-02/2021 від 01.06.2021 у органу Комітету не існувало юридичного обов`язку публікувати розпорядження або інформацію про початок розгляду справи на вебсайті Комітету. Відсутність такої публікації повністю відповідала чинному на той час нормативному регулюванню та не може вважатися порушенням. 

Відповідач – ТОВ “Херсонський завод кондитерських виробів”. 
Ухвали суду від 30.06.2025, 15.07.2025, 11.08.2025, 16.09.2025, 07.10.2025, 28.10.2025, 17.11.2025, 04.12.2025, 18.12.2025, 13.01.2026 були надіслані відповідачу на його адресу, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, однак повернуті засобами поштового зв`язку із вказівкою такого повернення “адресат відсутній за вказаною адресою”, про що свідчать відповідні рекомендовані повідомлення. 
Порядок направлення та вручення судових рішень визначений у ст. 242 ГПК України.
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі в порядку, визначеному законом, – у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня (ч. 5 ст. 242 ГПК).
У випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення (ч. 11 ст. 242 ГПК).
Днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (ч. 6 ст. 242 ГПК).
У разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто на адресу вказану у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.
При цьому, сам лише факт не отримання кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд, у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки зумовлений не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.
Неотримання вищенаведених ухвал у даній справі відповідачем та повернення їх до суду з відповідними відмітками є наслідками дій (бездіяльності) відповідача щодо їх належного отримання та повідомлення суду про зміну свого місцезнаходження, тобто його власною волею.
Крім того, відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18), постановах Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б, від 07.09.2022 у справі № 910/10569/21, від 19.12.2022 у справі № 910/1730/22, від 01.03.2023 № 910/18543/21, від 30.03.2023 у справі № 910/2654/22, від 06.06.2023 у справі № 922/3604/21, від 09.11.2023 у справі № Б-39/02-09 (922/3286/21).
Відповідач зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання та в розумні інтервалів часу – вживати заходів, щоб дізнатись про стан розгляду справи.
З огляду на зазначене, надсилання судової кореспонденції на юридичну адресу відповідача та її неотримання з відповідної причини вважається належним підтвердженням виконання судом вимог процесуального законодавства щодо повідомлення учасника справи про розгляд спору. 
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 05.03.2025 у справі № 904/4076/23.
Верховний Суд неодноразово наголошував, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, постанови Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б, від 21.01.2021 у справі № 910/16249/19, від 19.05.2021 у справі № 910/16033/20, від 20.07.2021 у справі № 916/1178/20 тощо).
Також, суд повідомляв про розгляд справи № 916/2514/25 шляхом розміщення публікацій на офіційному вебсайті “Судова влада України”, що підтверджується наявними в матеріалах справи роздруківками. 
Отже, судом було вчинено всі необхідні дії щодо повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі, про можливість вчинення відповідних процесуальних дій, зокрема надано можливість викласти свої заперечення проти задоволення позовних вимог.
Відповідач в жодне судове засідання не з`явився, про поважність причин неявки суд жодного разу не повідомив; відзиву на позовну заяву не надав. 
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про належне повідомлення учасника судового процесу (відповідача) про розгляд справи № 916/2514/25. 
Оскільки відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався, суд у відповідності до ч. 13 ст. 8, ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 ГПК України вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами.

4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Рішенням адміністративної колегії Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 65/58-р/к від 23.07.2024 “Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу” постановлено:
- визнати, що приватне акціонерне товариство «Херсонський хлібокомбінат» та ТОВ “Херсонський завод кондитерських виробів” вчинили порушення, передбачене п. 1 ст. 50 та п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України “Про захист економічної конкуренції”, у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів на закупівлю послуг: ДК 021:2015-15810000-9 Хлібопродукти, свіжовипечені хлібобулочні та кондитерські вироби (UA-2017-11-15-000580-а), проведених комунальним закладом «Херсонський обласний госпіталь інвалідів та ветеранів війни» Херсонської обласної ради. 
- за вчинене порушення законодавства про захист економічної конкуренції, зазначене у пунктах 1, 4, 6, 8, 10, 12, 14, 16, 18, 20, 22, 24, 58, 61 резолютивної частини цього рішення, накласти на ТОВ “Херсонський завод кондитерських виробів” штраф у загальному розмірі 592 984 грн. 
Також, у рішенні зазначено, що згідно з ч. 3 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» особа, на яку накладено штраф рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу; згідно з ч. 8 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» протягом п`яти днів з дня сплати штрафу суб`єкт господарювання зобов`язаний надіслати до Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України документи, що підтверджують сплату штрафу; згідно з ч. 1 ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково може бути оскаржене до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. 
Копію рішення адміністративної колегії Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 23.07.2024 № 65/58-р/к у справі № 29-02/2021 було надіслано позивачем разом із супровідним листом № 65-02/2394е від 26.07.2024 ТОВ “Херсонський завод кондитерських виробів” на адресу: 73000, м. Херсон, вул. Чорноморська, буд. 6. 
У подальшому інформація про прийняте позивачем рішення від 23.07.2024 № 65/58-р/к відносно відповідача була оприлюднена в газеті Кабінету Міністрів України “Урядовий кур`єр” від 28.08.2024 № 174 (7834) у зв`язку з неможливістю його вручення. 
Постановою старшого державного виконавця Дніпровського відділу виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ВП № 76798893 від 17.12.2024 відкрито виконавче провадження з виконання наказу № 65/35-Ю, виданого 26.11.2024 Південним міжобласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України, про стягнення штрафу з ТОВ “Херсонський завод кондитерських виробів” в сумі 592 984 грн. 
Розрахунок пені за прострочення відповідачем сплати штрафу, накладеного рішенням від 23.07.2024 № 65/58-р/к наведений позивачем у позовній заяві, та обрахований наступним чином: 
нарахування пені розпочинається з 08.11.2024 – наступного дня після спливу двомісячного строку добровільної сплати штрафу, по день нарахування пені 20.06.2025 – 224 дні. Сума пені дорівнює: 592 984 х 1,5% х 224 = 1 992 426, 24 грн, де 592 984, 00 грн – сума штрафу, накладеного рішенням № 65/46-р/к; 1,5 % - відсоток від суми штрафу відповідно до ч. 5 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції»; 224 - кількість днів прострочення сплати штрафу. 
При цьому, частиною п`ятою статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» передбачено, що розмір пені не може перевищувати розмір штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України.
Відтак, пеня, яку повинно сплатити ТОВ «Херсонський завод кондитерських виробів» складає 592 984, 00 грн. 

5. Позиція суду. 

Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.
Відносини, які виникли між сторонами, регулюються положеннями Закону України “Про захист економічної конкуренції”, Закону України “Про Антимонопольний комітет України”.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України “Про Антимонопольний комітет України” Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері публічних закупівель. 
Частиною 2 статті 1 Закону України “Про Антимонопольний комітет України” передбачено, що особливості спеціального статусу Антимонопольного комітету України обумовлюються його завданнями та повноваженнями, в тому числі роллю у формуванні конкурентної політики, визначаються цим Законом, іншими актами законодавства і полягають, зокрема, в особливому порядку призначення та звільнення Голови Антимонопольного комітету України, його заступників, державних уповноважених Антимонопольного комітету України, уповноважених з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель, голів територіальних відділень Антимонопольного комітету України, у спеціальних процесуальних засадах діяльності Антимонопольного комітету України, наданні соціальних гарантій, охороні особистих і майнових прав працівників Антимонопольного комітету України на рівні з працівниками правоохоронних органів, в умовах оплати праці. 
Згідно зі ст. 3 Закону України “Про Антимонопольний комітет України” основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині: 1) здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції; 2) контролю за концентрацією, узгодженими діями суб`єктів господарювання та дотриманням вимог законодавства про захист економічної конкуренції під час регулювання цін (тарифів) на товари, що виробляються (реалізуються) суб`єктами природних монополій; 3) сприяння розвитку добросовісної конкуренції; 4) методичного забезпечення застосування законодавства про захист економічної конкуренції; 5) здійснення контролю щодо створення конкурентного середовища та захисту конкуренції у сфері публічних закупівель; 6) проведення моніторингу державної допомоги суб`єктам господарювання та здійснення контролю за допустимістю такої допомоги для конкуренції.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України “Про Антимонопольний комітет України” Антимонопольний комітет України здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, законів України "Про захист економічної конкуренції", "Про захист від недобросовісної конкуренції", "Про державну допомогу суб`єктам господарювання", цього Закону, інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів, а щодо розгляду та вирішення справ про надання дозволів та висновків на узгоджені дії, концентрацію суб`єктів господарювання – також з урахуванням вимог Закону України "Про адміністративну процедуру". 
Згідно з ч. 4 ст. 4 Закону України “Про захист економічної конкуренції” державний контроль за додержанням законодавства про захист економічної конкуренції, захист інтересів суб`єктів господарювання та споживачів від його порушень здійснюються органами Антимонопольного комітету України. Державний контроль за додержанням законодавства про захист економічної конкуренції, захист інтересів суб`єктів господарювання та користувачів від його порушень у сфері медіа здійснюються органами Антимонопольного комітету України у порядку, передбаченому Законом України "Про медіа".
Приписами статті 7 Закону України “Про Антимонопольний комітет України” передбачено, що у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має такі повноваження: розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції; звертатися до суду з позовами, заявами і скаргами у зв`язку із застосуванням законодавства про захист економічної конкуренції, а також із запитами щодо надання інформації про судові справи, що розглядаються цими судами відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції. 
Частиною 1 та пунктом 4 частини 2 статті 6 Закону України “Про захист економічної конкуренції” передбачено, що антиконкурентними узгодженими діями є узгоджені дії, які призвели чи можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції. Антиконкурентними узгодженими діями, зокрема, визнаються узгоджені дії, які стосуються спотворення результатів торгів, аукціонів, конкурсів, тендерів.
Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України “Про Антимонопольний комітет України” передбачено, що з метою запобігання порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, підвищення передбачуваності його застосування Антимонопольний комітет України чи адміністративна колегія Антимонопольного комітету України може надавати суб`єктам господарювання на підставі наданої ними інформації висновки у формі рекомендаційних роз`яснень щодо відповідності дій цих суб`єктів господарювання положенням статей 6, 10, 13 цього Закону та статті 15-1 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції". 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 50 Закону України “Про захист економічної конкуренції” порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції є антиконкурентні узгоджені дії.
В силу приписів ст. 48 Закону України “Про захист економічної конкуренції” за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції, накладення штрафу.
Відповідно до ст. 22 Закону України “Про Антимонопольний комітет України” розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов`язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом. Невиконання розпоряджень, рішень та вимог органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимог уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення тягне за собою передбачену законом відповідальність.
Згідно зі ст. 25 Закону України “Про Антимонопольний комітет України” з метою захисту інтересів держави, споживачів та суб`єктів господарювання Антимонопольний комітет України, територіальні відділення Антимонопольного комітету України у зв`язку з порушенням законодавства про захист економічної конкуренції органами влади, юридичними чи фізичними особами подають заяви, клопотання, позови, скарги до суду, в тому числі, зокрема, про стягнення несплаченої у добровільному порядку пені. 
Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України “Про захист економічної конкуренції” рішення (витяг з нього за вилученням інформації з обмеженим доступом, а також визначеної відповідним державним уповноваженим Антимонопольного комітету України, головою територіального відділення Антимонопольного комітету України інформації, розголошення якої може завдати шкоди інтересам інших осіб, які брали участь у справі), розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб. У разі, якщо вручити рішення, розпорядження, немає можливості, зокрема, внаслідок: відсутності фізичної особи за останнім відомим місцем проживання (місцем реєстрації); відсутності посадових осіб чи уповноважених представників суб`єкта господарювання, органу адміністративно-господарського управління та контролю за відповідною юридичною адресою, рішення, розпорядження органів Антимонопольного комітету України вважається таким, що вручене відповідачу, через десять днів з дня оприлюднення інформації про прийняте рішення, розпорядження в офіційному друкованому органі (газета Верховної Ради України "Голос України", газета Кабінету Міністрів України "Урядовий кур`єр", "Офіційний вісник України", друковані видання відповідної обласної ради за останнім відомим місцем проживання чи місцем реєстрації, юридичної адреси відповідача).
Частиною 2 ст. 56 Закону України “Про захист економічної конкуренції” передбачено, що рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов`язковими до виконання. Рішення та розпорядження органу Антимонопольного комітету України набирають чинності з дня їх прийняття.
Відповідно до ч. 3 ст. 56 Закону України “Про захист економічної конкуренції” особа, на яку накладено штраф рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу. Встановлені у рішенні органу Антимонопольного комітету України зобов`язання, передбачені статтею 48 цього Закону, підлягають виконанню у двомісячний строк з дня одержання рішення органу Антимонопольного комітету України, якщо інше не передбачено законом або цим рішенням.
Частиною 5 статті 56 Закону України “Про захист економічної конкуренції” передбачено, що за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня в розмірі півтора відсотки від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України. Нарахування пені припиняється з дня прийняття господарським судом рішення про стягнення відповідного штрафу. Нарахування пені зупиняється на час розгляду чи перегляду господарським судом: справи про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України про накладення штрафу; відповідного рішення (постанови) господарського суду. Нарахування пені зупиняється на час розгляду органом Антимонопольного комітету України заяви особи, на яку накладено штраф, про перевірку чи перегляд рішення у справі про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.
Згідно з ч. 7 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у разі несплати штрафу у строки, передбачені рішенням, та пені, органи Антимонопольного комітету України стягують штраф та пеню в судовому порядку.
Відповідно до ч. 9 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" суми стягнутих штрафів та пені зараховуються до державного бюджету. 
Згідно з ч. 1 ст. 60 Закону України “Про захист економічної конкуренції”, заявник, відповідач, третя особа мають право повністю або частково оскаржити рішення, розпорядження органу Антимонопольного комітету України, передбачені статтями 36 і 48 цього Закону, до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення, розпорядження. Зазначений строк не підлягає поновленню.
Частинами 1 та 2 статті 62 Закону України “Про захист економічної конкуренції" передбачено, що строки, в межах яких вчиняються відповідні дії, зокрема при розгляді заяв про надання дозволу на узгоджені дії, концентрацію суб`єктів господарювання, при розгляді справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції тощо, встановлюються законодавством про захист економічної конкуренції, а також органами Антимонопольного комітету України, головою територіального відділення Антимонопольного комітету України. Зазначені строки визначаються календарною датою, зазначенням події, що повинна неминуче настати, чи періодом часу. Перебіг строку, який обчислюється роками, місяцями або днями, починається наступного дня після календарної дати або настання події, якими визначено його початок. Строк, який обчислюється роками, закінчується у відповідний місяць і число останнього року строку. Строк, який обчислюється місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця строку. Якщо кінець строку, який обчислюється місяцями, припадає на такий місяць, що не має відповідного числа, строк закінчується в останній день цього місяця. У разі, коли останній день припадає на неробочий день, днем закінчення строку вважається перший наступний за ним робочий день. Останній день строку триває до 24 години, але, коли в цей строк необхідно було вчинити дію в Антимонопольному комітеті України чи його територіальному відділенні, строк закінчується в момент закінчення робочого дня.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. 
Приписами ст. ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. 
Згідно із ст. ст. 78, 79 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Дослідивши безпосередньо в судовому засіданні докази, що містяться в матеріалах справи, судом встановлено, що рішення адміністративної колегії Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 65/58-р/к від 23.07.2024 “Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу” прийнято стосовно ТОВ “Херсонський завод кондитерських виробів” та направлено засобами поштового зв`язку на його адресу. 
Інформація про прийняте позивачем рішення від 23.07.2024 № 65/58-р/к відносно відповідача була оприлюднена в газеті Кабінету Міністрів України “Урядовий кур`єр” від 28.08.2024 № 174 (7834) у зв`язку з неможливістю його вручення. 
Тобто, вищевказане рішення позивача вважається таким, що вручене відповідачу 07.09.2024. 
За цих обставин, з урахуванням положень абз. 1 ч. 3 ст. 56 Закону України “Про захист економічної конкуренції” відповідач мав сплатити накладений рішенням органу Антимонопольного комітету України штраф на користь бюджету у строк не пізніше 07.11.2024 (включно). 
При цьому, суд зазначає, що факт вручення рішення АМК може мати значення лише у вирішенні питання щодо правильності нарахування пені, оскільки встановлює юридичний факт для відліку її нарахування. У свою чергу штраф, накладений рішенням органу АМК, є існуючим визначеним Законом зобов`язанням, яке не ставиться у залежність від зміни найменування суб`єкта господарювання та/або зміни його місцезнаходження (аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 19.06.2025 по справі № 916/3766/24).
Отже, приймаючи до уваги, що рішення адміністративної колегії Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 65/58-р/к від 23.07.2024 “Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу” у встановленому законом порядку не оскаржено та є обов`язковим до виконання, натомість матеріали справи не містять доказів його виконання відповідачем, суд, враховуючи наявність обставини прострочення відповідачем сплати штрафу, накладеного позивачем вищевказаним рішенням, перевіривши наведений позивачем в позовній заяві розрахунок пені та врахувавши положення ч. 5 ст. 56 Закону України “Про захист економічної конкуренції” щодо обмеження розміру пені розміром штрафу, дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача стосовно стягнення з відповідача суми пені в розмірі 592 984 грн. 
За вищевказаних обставин, позов Південного МТВ АМКУ підлягає задоволенню в повному обсязі. 

Щодо судових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову – на відповідача; 2) у разі відмови в позові – на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Ураховуючи задоволення позовних вимог в повному обсязі, витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 123, 129, 219, 232, 233, 236, 237, 238, 239, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити. 
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Херсонський завод кондитерських виробів” (73000, м. Херсон, вул. Чорноморська, буд. 6; ідентифікаційний код юридичної особи: 38151540) в дохід загального фонду Державного бюджету України (код бюджетної класифікації 21081100, символ банку 106, «Адміністративні штрафи та інші санкції») пеню у розмірі 592 984 грн (п`ятсот дев`яносто дві тисячі дев`ятсот вісімдесят чотири гривні). 
3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Херсонський завод кондитерських виробів” (73000, м. Херсон, вул. Чорноморська, буд. 6; ідентифікаційний код юридичної особи: 38151540) на користь Південного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (65029, м. Одеса, вул. Мечникова, буд. 32; ідентифікаційний код юридичної особи: 20992104) судовий збір у розмірі 7115, 81 грн (сім тисяч сто п`ятнадцять гривень, вісімдесят одна копійка).

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст. 256 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено та підписано 04 лютого 2026 року. 

Суддя О.О. Мусієнко