РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.01.2026
Справа № 522/18776/25-Е
Провадження №2-о/522/12/26
Приморський районний суд м. Одеси у складі: головуючого – судді Ярема Х.С., розглянув в порядку окремого провадження справу 
за заявою ОСОБА_1 
заінтересована особа Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради.
про встановлення факту належності на праві власності квартири.

ВСТАНОВИВ:
19.08.2025 ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення юридичного факту, що має значення, а саме про підтвердження належності квартири на праві власності.
Просить суд встановити факт належності ОСОБА_1 на праві власності квартири АДРЕСА_1 . 
10.09.2025 справа прийнята до розгляду в порядку окремого провадження.
Звернення до суду з цією заявою пояснює тим, що в 2002 році вона придбала квартиру АДРЕСА_1 . Проте відомості про право власності на нерухоме майно не були внесені до відповідного державного реєстру. У зв`язку з веденням постійних військових дій на території м. Маріуполь Донецької області, ОСОБА_1 вимушена була покинути місто та переїхала до м. Одеси. Оригінали документів на квартиру (договір купівлі-продажу) у неї немає. Проте квартира в м. Маріуполь зруйнована. З метою отримання компенсації за зруйновану квартиру, звернулась до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради. Для цього слід було внести до державного реєстру відомості про право власності на квартиру. Рішенням державного реєстратора відмовлено у проведенні державної реєстрації права власності на квартиру, у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа та відсутності відповіді від Маріупольського БТІ на запит державного реєстратора.
Судом встановлено такі обставини справи.
ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою (проживає в м. Одеса), що підтверджується довідкою від 22.07.2022.
Згідно з Договором купівлі-продажу від 13.09.2002 (копія) ОСОБА_1 купила квартиру АДРЕСА_1 . Договір посвідчено державним нотаріусом Четвертої Маріупольської державної нотаріальної контори Одерій Г.В., реєстр. № 1 -1818. 
02.07.2025 ОСОБА_1 звернулась до Юридичного департаменту Одеської міської ради в особі Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради з метою внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно інформації про належну їй квартиру, надавши копію договору купівлі-продажу квартири.
Рішенням Юридичного департаменту Одеської міської ради в особі Управління державної реєстрації від 04.07.2025 №79765640 зупинено розгляд заяви №67748985 на строк до подання заявником оригіналу документу про право власності та отримання від Маріупольського БТІ інформації, необхідної для реєстрації.
Державним реєстратором зроблено запит до Маріупольського БТІ. 
Місто Маріуполь входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження та АТ «Укрпошта» не пересилає кореспонденцію, архів Маріупольського БТІ не зберігся.
Рішенням державного реєстратора від 15.08.2025 №80405769 відмовлено ОСОБА_1 у проведенні державної реєстрації у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа та відсутністю відповіді від Маріупольського БТІ. 
Висновки суду.
Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
ОСОБА_1 має намір отримати компенсацію за зруйновану квартиру в м. Маріуполі, для чого їй потрібно підтвердити право власності на квартиру. Єдиним доказом належності їй на праві власності цієї квартири є копія нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу квартири від 13.09.2022. 
Оригінал цього договору купівлі-продажу відсутній, а отримати відповідь від Маріупольського БТІ щодо підтвердження права власності заявника неможливо, у зв`язку зі знищенням архіву Маріупольського БТІ та перебування м. Маріуполя в зоні тимчасової окупації. 
ОСОБА_1 звернулась до Юридичного департаменту Одеської міської ради в особі Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради з метою внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (Державного реєстру прав власності на нерухоме майно) інформації про належну їй квартиру ( АДРЕСА_2 ). На підтвердження чого надала державному реєстратору копію договору купівлі-продажу.
Рішенням державного реєстратора відмовлено у проведенні державної реєстрації, у зв`язку з відсутністю саме оригіналу правовстановлюючого документу та відсутністю відповіді БТІ про підтвердження реєстрації права власності.
Заявник зазначає, що вона позбавлена можливості зареєструвати право власності на квартиру в інший спосіб та відповідно позбавлена можливості отримати компенсацію за зруйновану квартиру. Посилається на те, що факт володіння громадянином жилим будинком на праві власності встановлюється судом, якщо у заявника був правовстановлюючий документ на цей будинок, але його втрачено і немає можливості підтвердити наявність права власності не в судовому порядку. В таких справах заявник має подати докази про відсутність можливості одержання чи відновлення відповідного документу про право власності та про те, що на підставі цього документа жилий будинок належав йому на праві власності.
В ОСОБА_1 , як вона стверджує, відсутній оригінал правовстановлюючого документа на квартиру.
Абзацом 1 пункту 53 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, який затверджено постановою КМУ від 25.12.2015 №1127 (в редакції постанови КМУ від 23.08.2016 № 553) визначено, що у разі коли документ, що посвідчує набуття права власності або інших речових прав, похідних від права власності, реєстрацію яких було проведено до 01.01.2013 відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, втрачено, пошкоджено чи зіпсовано, державна реєстрація такого права власності або іншого речового права, похідного від права власності, може бути проведена за бажанням заявника на підставі відомостей Державного земельного кадастру чи відповідно на підставі відомостей Реєстру прав власності на нерухоме майно, який є архівною складовою частиною Державного реєстру прав, або у разі коли відповідна реєстрація проводилася виключно на паперових носіях інформації (реєстрові книги, реєстраційні справи), ведення яких здійснювали підприємства бюро технічної інвентаризації, - на підставі відомостей таких носіїв інформації.
Державна реєстрація прав у випадку, передбаченому цим пунктом, проводиться виключно за умови встановлення державним реєстратором наявності зареєстрованого права власності або інших речових прав, похідних від права власності, на підставі відповідних документів у Державному земельному кадастрі чи в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, а у разі коли відповідна реєстрація проводилася виключно на паперових носіях інформації (реєстрові книги, реєстраційні справи), ведення яких здійснювали підприємства бюро технічної інвентаризації, - на таких носіях інформації, з обов`язковим зазначенням у Державному реєстрі прав відомостей про втрату, пошкодження чи зіпсування відповідного документа.
Система державної реєстрації прав, яка проводиться відповідно до Закону, запроваджена в Україні з 01.01.2013. До 1 січня 2013 року державна реєстрація права власності та інших речових прав на об`єкти нерухомого майна, які розташовані на земельних ділянках, проводилася реєстраторами БТІ в Реєстрі права власності на нерухоме майно та на паперових носіях (реєстрових книгах та реєстраційних справах), які зберігаються в БТІ, відповідно до законодавства, що діяло у відповідний проміжок часу, а починаючи з 2003 року в Реєстрі прав власності на нерухоме майно відповідно до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 (втратив чинність згідно з наказом Міністерства юстиції України від 14 грудня 2012 року № 1844/5).
При цьому Закон про державну реєстрацію не розмежовує, чи була проведена реєстрація у Державному реєстрі прав, інших електронних реєстрах або на паперових носіях.
Тобто до 2013 року державна реєстрація таких об`єктів нерухомого майна вже проводилася, але реєстр був паперовий і зберігався в архіві відповідного БТІ. При цьому державний реєстратор при перенесенні даних в Реєстр має перевірити факт державної реєстрації права власності за наданими документами тим чи іншим органом БТІ.
Згідно з висновками ВП ВС, державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає.
Однак довідку про реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на квартиру з Маріупольського БТІ отримати не можливо у зв`язку зі знаходженням м. Маріуполь в окупації та знищення архіву БТІ.
Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022р. № 309, вся територія Маріупольського району Донецької області з 05.03.2022р. є тимчасово окупованою Російською Федерацією територією України. 
Оскільки територія м. Маріуполь Донецької області є тимчасово окупованою, особа в іншій спосіб отримати дублікат договору не має можливості.
Разом з тим, жодних доказів, окрім копії договору та технічного паспорту на квартиру, як і тих, що подані реєстратору, фактично немає підтверджень про право власності. 
Зі змісту статті 392 ЦК України вбачається, що вона містить дві диспозиції, за яких власник майна може звернутися з позовом про визнання права власності: 
1) якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою; 
2) у разі втрати власником документа, який засвідчує право власності.
Згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено частиною другою вказаної статті, зокрема таким є визнання права власності.
Отже належним способом захисту права ОСОБА_1 є звернення до суду з позовом про визнання права власності на квартиру у зв`язку з втратою правовстановлюючого документа на квартиру, а не звернення із заявою про встановлення факту належності квартири на праві власності. 
Таким чином, підстав для задоволення заяви немає.
Керуючись ст.ст. 263-265, 294, 315, 319 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 – відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення виготовлено 09.02.2026.

Суддя      Ярема Х.С.