ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 року 
м. Київ
справа №120/7881/24
адміністративне провадження № К/990/36359/25
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Желєзного  І.  В.,
суддів: Білак  М.  В., Мельник-Томенко  Ж.  М., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 серпня 2025 року (судді Василенко  Я.  М., Ганечко  О.  М., Кузьменко  В.  В.) у справі № 120/7881/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Сьомого апеляційного адміністративного суду про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування
1. У червні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Сьомого апеляційного адміністративного суду про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.
2. На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 указав, що 27 жовтня 2023  року він звернувся до Сьомого апеляційного адміністративного суду зі скаргою, у якій просив надіслати йому рішення щодо розгляду питання про відкриття апеляційного провадження в адміністративній справі № 120/7730/23, проте відповіді не отримав. 28 грудня 2023 року позивач звернувся зі скаргою до відповідача, у якій просив надіслати рішення щодо розгляду питання про відкриття апеляційного провадження, а також надати відповідь на скаргу, датовану                    27 жовтня 2023 року, проте відповіді і на цю скаргу він не отримав.
3. Уважаючи таку бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій та їх обґрунтування
4. Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 07 березня 2025  року в задоволенні позовної заяви відмовлено.
5. Не погоджуючись із указаним рішенням Вінницького окружного адміністративного суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.
6. Розпорядженням голови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 12  травня 2025 року №  108 апеляційну скаргу ОСОБА_1 передано до Верховного Суду для визначення підсудності.
7. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду ухвалою від 21 травня 2025 року визначив підсудність справи №  120/7881/24 за позовом ОСОБА_1 до Сьомого апеляційного адміністративного суду про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії за Шостим апеляційним адміністративним судом.
8. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2025  року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 07 березня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Сьомого апеляційного адміністративного суду про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії - залишено без руху.
Установлено позивачу строк для усунення недоліків апеляційної скарги - десять днів з дня отримання копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.
9. На виконання ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 11  червня 2025  року ОСОБА_1 указав, що заявляє клопотання про звільнення від сплати судового збору, оскільки як убачається з довідки Пенсійного фонду України, він не отримує інші соціальні виплати, а також відповідно до відомостей з ДФС України інших доходів у нього немає. Щодо відсутності в апеляційній скарзі обґрунтування в чому саме полягає незаконність рішення, ОСОБА_1 указав, що навести такі обґрунтування він має право при розгляді апеляційної скарги за його присутності, отже, у цій частині позивач зазначив, що заявляє клопотання про розгляд його апеляційної скарги виключно за його присутності де він має усно у залі судового засідання надати відповідне обґрунтування. Щодо надання доказів отримання рішення суду першої інстанції ОСОБА_1 зазначив, що до апеляційної скарги був долучений конверт, у якому знаходилося рішення суду першої інстанції.
10. Шостий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 07 серпня 2025 року в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору - відмовив.
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження - відмовив.
У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 07 березня 2025 року - відмовив.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 07 березня 2025 року - повернув апелянту разом із доданими до скарги матеріалами.
11. Суд апеляційної інстанції указав, що, як убачається з матеріалів справи, 07  березня 2025 року Вінницьким окружним адміністративним судом прийнято зазначене вище рішення у порядку письмового провадження. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 подав 08 травня 2025 року (відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду першої інстанції), тобто після закінчення строку на апеляційне оскарження. Однак, вказана особа не надає доказів на підтвердження дати отримання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 07 березня 2025 року (конверт, у якому судове рішення було надіслано адресату чи довідка поштового відділення зв`язку). При цьому, разом із апеляційною скаргою апелянтом подано клопотання про поновлення строку на апеляційне провадження, у якому позивач просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 07 березня 2025 року. У поданому клопотанні на виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, у частині поновлення строку на апеляційне оскарження, позивач не погодився з висновком суду апеляційної інстанції щодо пропуск ним строку звернення із апеляційною скаргою та зазначив, що ним було додано до апеляційної скарги конверт, у якому знаходилося рішення суду першої інстанції, що підтверджує дату отримання позивачем такого судового рішення та подання апеляційної скарги на таке рішення в межах встановлених Кодексом адміністративного судочинства України (далі - КАС України) строків.
12. Шостий апеляційний адміністративний суд зазначив, що колегія суддів критично ставиться до вказаних доводів скаржника та не бере їх до уваги, з огляду на те, що відповідно до трек-коду на конверті суду першої інстанції, що був долучений позивачем до апеляційної скарги вбачається, що такий конверт був вручений скаржнику 25 березня 2025 року, а тому строк на апеляційне оскарження сплив ще 25 квітня 2025 року, тоді як апеляційну скаргу ОСОБА_1 подав 08 травня 2025  року (відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду першої інстанції), тобто після закінчення строку на апеляційне оскарження. Отримання позивачем рішення Вінницького окружного адміністративного суду по справі №  120/7881/24 саме 25  березня 2025 року підтверджується відстеженням за відповідним трек-кодом. При цьому, колегія суддів також звернула увагу на те, що на вказаному конверті проставлена відмітка «Судова повістка», що в свою чергу також дає підстави, що такий конверт не є належним доказом отримання позивачем оскаржуваного рішення суду першої інстанції. Разом з тим, апелянт не надав суду апеляційної інстанції інших належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин пропуску зазначених строків, у тому числі належних доказів про отримання ним оскаржуваного судового рішення.
13. Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що про відсутність поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 07 березня 2025 року та задоволення клопотання скаржника про поновлення строку на апеляційне оскарження.
14. Шостий апеляційний адміністративний суд також зазначив, що дослідивши заявлене позивачем клопотання, подане на виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху в частині сплати судового збору, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивачем не надано суду всіх належних доказів, які підтверджують неможливість сплати останнім судового збору, зокрема, довідок Управління праці та соціального захисту населення, Державного центру зайнятості, тощо.
15. Крім того, суд апеляційної інстанції указав, що на виконання вимог зазначеної ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2025 року станом на момент постановлення даної ухвали апелянтом не подано заяву про усунення недоліків/уточнену апеляційну скаргу з чітко встановленими та обґрунтованими вимогами особи, яка подала апеляційну скаргу.
Короткий зміст та обґрунтування наведених в касаційній скарзі вимог
16. Не погоджуючись із ухвалою суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій зазначив, що така ухвала викладена з невірним застосуванням норм права, ухвалена з невірним дослідженням доказів. Крім того, суд апеляційної інстанції допустив порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
17. На думку скаржника, навіть якщо на конверті значиться відмітка, що це судова повістка, або надано помилково не той конверт як було зазначено в ухвалі апеляційного суду від 07 серпня 2025 року, то суд апеляційної інстанції не позбавляючи скаржника в праві на доступ до правосуддя, мав право на можливість та повноваження витребувати для початку матеріали справи та дослідити коли саме було отримано рішення суду першої інстанції або, в крайньому випадку, продовжити термін виконання попередньої ухвали та надати можливість скаржнику усунути такі непорозуміння.
18. Скаржник послався на те, що ухвалою Верховного Суду від 22 серпня 2022  року у справі №  120/19342/21 на підставі одних відомостей із довідки Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків сторону було звільнено від сплати судового збору. Отже, на переконання ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції порушив вимоги частини першої статті 293 КАС України та статті 55 Конституції України в частині права позивача на апеляційне оскарження судового рішення суду першої інстанції чим позбавлено права останнього на гарантований Конституцією України обов`язковий апеляційний перегляд судових рішень.
19. На підставі викладеного скаржник просить скасувати ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 серпня 2025 року, а матеріали адміністративної справи скерувати до того самого суду для вирішення питання про відкриття провадження.
Позиція інших учасників справи
20. На момент розгляду справи, відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 від відповідача до Верховного Суду не надходив.
21. Відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України відсутність відзиву на касаційну скаргу не перешкоджає перегляду оскаржуваного судового рішення.
Рух касаційної скарги
22. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду ухвалою від 27 жовтня 2025 року звільнив ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 серпня 2025 року у справі № 120/7881/24.
Відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 серпня 2025 року у справі №  120/7881/24 за позовом ОСОБА_1 до Сьомого апеляційного адміністративного суду про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.
Витребував справу № 120/7881/24 із Вінницького окружного адміністративного суду.
23. Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду справу №  120/7881/24 призначено до касаційного розгляду в порядку письмового провадження.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ У СКЛАДІ КОЛЕГІЇ СУДДІВ КАСАЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ
Релевантні джерела права й акти їх застосування. Оцінка висновків судів першої та апеляційної інстанцій, рішення яких переглядаються, та аргументів учасників справи
24. Перевіряючи правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права та аналізуючи доводи касаційної скарги, а також, виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначає таке.
25. Статтею 295 КАС України встановлені загальні правила обчислення строку на апеляційне оскарження.
26. За приписами частини першої статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
27. Частиною другою статті 295 КАС України передбачено, що учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
28. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу (частина третя статті 295 КАС України).
29. На підставі пункту 4 частини першої статті 299 КАС України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.
30. Як убачається із матеріалів справи, 07 березня 2025 року Вінницьким окружним адміністративним судом справу №  120/7881/24 розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні). Копію вказаного судового рішення надіслано ОСОБА_1 11  березня 2025 року, яку згідно із рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення останній отримав 25 березня 2025 року. 
31. Водночас із апеляційною скаргою на вказане судове рішення згідно із штампом вхідної кореспонденції Вінницького окружного адміністративного суду №  28393/25 ОСОБА_1 звернувся лише 08 травня 2025 року. 
32. Отже, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про те, що, звернувшись із апеляційною скаргою на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 07 березня 2025 року у справі № 120/7881/24 лише 08 травня 2025 року, ОСОБА_1 пропустив місячний строк на апеляційне оскарження, встановлений частиною першою статті 295 КАС України. 
33. При цьому будь-яких належних обставин на підтвердження поважності причин його пропуску ні в апеляційній скарзі, ні в листі щодо виконання ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2025 року про залишення апеляційної скарги без руху, позивач не вказав.
34. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду також звертає увагу на те, що скаржником не спростовано посилання Шостого апеляційного адміністративного суду в оскаржуваній ухвалі на те, що отримання позивачем рішення Вінницького окружного адміністративного суду по справі №  120/7881/24 саме 25 березня 2025 року підтверджується відстеженням за відповідним трек-кодом на офіційному сайті «Укрпошта».
35. Водночас скаржник зауважив, що рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 07 березня 2025 року він отримав 29 березня 2025 року, а з апеляційною скаргою звернувся 28 квітня 2025 року. 
36. Разом із цим, ОСОБА_1 будь-яких доказів на підтвердження вказаних доводів як до суду апеляційної інстанції, так і до Верховного Суду не надав.
37. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду вважає, що не є слушними посилання скаржника в касаційній скарзі про те, що навіть якщо на конверті значиться відмітка, що це судова повістка, або надано помилково не той конверт як було зазначено в ухвалі апеляційного суду від 07  серпня 2025 року, то суд апеляційної інстанції, не позбавляючи скаржника в праві на доступ до правосуддя, мав право на можливість та повноваження витребувати для початку матеріали справи та дослідити коли саме було отримано рішення суду першої інстанції або, у крайньому випадку, продовжити термін виконання попередньої ухвали та надати можливість скаржнику усунути такі непорозуміння, оскільки ОСОБА_1 мав можливість надати відповідні докази до Верховного Суду, водночас скаржник не спростував висновків Шостого апеляційного адміністративного суду про порушення ним строку звернення до суду апеляційної інстанції із апеляційною скаргою на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 07 березня 2025 року.
38. Отже, твердження скаржника про те, що ОСОБА_1 отримав рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 07 березня 2025 року саме 29  березня 2025 року, не спростовує факту порушення ним строку звернення до суду апеляційної інстанції із апеляційною скаргою, оскільки відповідно до штампу вхідної кореспонденції Вінницького окружного адміністративного суду №  28393/25 ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою лише 08 травня 2025 року.
39. Крім того, з ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 11  червня 2025 року вбачається, що однією з підстав залишення апеляційної скарги ОСОБА_1 без руху було не відповідність апеляційної скарги вимогам, установленим статтею 296 КАС України, оскільки в апеляційній скарзі не встановлено та не зазначено обґрунтування вимог особи, яка подала апеляційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає неправильність чи неповнота дослідження доказів і встановлення обставин у справі та (або) застосування норм права. Указано, що, обґрунтовуючи, у чому саме полягає незаконність рішення, скаржник повинен зазначати, яку саме норму (закон) суд застосував неправильно, як її слід було б застосувати (на думку заявника) до спірних правовідносин і як це вплинуло на вирішення спору. Отже, на виконання цієї ухвали скаржнику запропоновано протягом десяти днів з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про усунення недоліків/уточненою апеляційною скаргою з чітко встановленими та обґрунтованими вимогами особи, яка подала апеляційну скаргу.
40. Відповідно до пунктів 5, 6 частини другої статті 296 КАС України в апеляційній скарзі зазначаються вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції, а також обґрунтування вимог особи, яка подала апеляційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає неправильність чи неповнота дослідження доказів і встановлення обставин у справі та (або) застосування норм права.
41. Таким чином, звертаючись до суду апеляційної інстанції із апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції, скаржник має обґрунтувати свої вимоги із зазначенням того, у чому полягає неправильність чи неповнота дослідження доказів і встановлення обставин у справі та (або) застосування норм права, про що обґрунтовано зазначено в ухвалі Шостого апеляційного адміністративного суду від 11  червня 2025 року та запропоновано ОСОБА_1 виправити вказані недоліки апеляційної скарги у відповідний спосіб.
42. Як убачається з листа скаржника на виконання ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 11  червня 2025 року щодо відсутності в апеляційній скарзі обґрунтування, у чому саме полягає незаконність оскаржуваного рішення Вінницького окружного адміністративного суду, ОСОБА_1 зазначив, що навести такі обґрунтування він має право при розгляді апеляційної скарги у його присутності. Будь-яких інших доводів із цього питання позивач не вказав.
43. Отже, скаржником фактично не виконано вимоги ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 11  червня 2025 року, а тому Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду вважає правильним висновок суду апеляційної інстанції про те, що станом на момент постановлення оскаржуваної ухвали, апелянтом не подано заяву про усунення недоліків/уточнену апеляційну скаргу з чітко встановленими та обґрунтованими вимогами особи, яка подала апеляційну скаргу. При цьому суд апеляційної інстанції обґрунтовано указав, що на підставі частини другої статті 298 КАС України до апеляційної скарги, що оформлена не відповідно до вимог, встановлених статтею 296 зазначеного Кодексу, застосовуються правила статті 169 КАС України, згідно з якими така апеляційна скарга підлягає поверненню скаржнику.
Щодо несплати скаржником судового збору, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду зазначає таке.
44. Відповідно до пункту 1 частини п`ятої статті 296 КАС України до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.
45. На підставі статей 1 та 2 Закону України від 08 липня 2011  року № 3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI) судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом; судовий збір включається до складу судових витрат; платники судового збору - це громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення.
46. Таким чином, судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.
47. За приписами частини першої статті 133 КАС України суд, ураховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.
48. За змістом статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
49. Таким законом є Закон № 3674-VI, з преамбули якого вбачається, що цей Закон визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.
50. Відповідно до частини першої статті 8 Закон № 3674-VI, ураховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов, зокрема, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.
51. Частиною другою зазначеної статті передбачено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
52. Отже, суд наділено повноваженням зменшити тягар несення судових витрат для особи, яка до нього звертається. Водночас наведені правові норми дають підстави для висновку про те, що зменшення тягаря несення судових витрат є не безумовним обов`язком суду.
53. Особа, яка звертається до суду, має право подати відповідне клопотання, у якому навести обставини щодо її майнового стану та за наявності обставини, з якими закон пов`язує можливість реалізації судом права зменшити тягар несення судових витрат у частині сплати судового збору. Такі обставини повинні бути підтверджені належними і допустимими доказами.
54. Як убачається з матеріалів справи, Шостий апеляційний адміністративний суд в ухвалі від 11  червня 2025 року зазначив, що всупереч вимог пункту 1 частини п`ятої статті 296 КАС України апелянтом подано апеляційну скаргу, однак, не додано документ, що підтверджує сплату судового збору за подачу апеляційної скарги та не надано доказів, які б підтверджували наявність правових підстав для його звільнення від сплати судового збору. 
55. На усунення вказаних недоліків скаржнику запропоновано надати докази (оригінали), що підтверджують сплату апелянтом судового збору за подачу апеляційної скарги в розмірі 1816 грн 80 коп. або доказів, які б підтверджували наявність правових підстав для звільнення його від сплати судового збору.
56. З матеріалів справи вбачається, що на виконання ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2025 року ОСОБА_1 заявив клопотання про звільнення від сплати судового збору та надав відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору згідно з якими з січня 2023 року по березень 2025 року позивач не отримував доходів.
57. Водночас, постановляючи оскаржувану ухвалу від 07 серпня 2025 року, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов висновку, що позивачем не надано суду всіх належних доказів, які підтверджують неможливість сплати останнім судового збору, зокрема, довідок Управління праці та соціального захисту населення, Державного центру зайнятості тощо. Клопотання позивача про звільнення останнього від сплати судового збору не підлягає задоволенню, оскільки не підтверджено належними доказами звільнення його від сплати судового збору, відповідно до правових положень Закону № 3674-VI.
58. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду вважає передчасним указаний висновок суду апеляційної інстанції з огляду на таке.
59. Так, колегія суддів звертає увагу, що Шостий апеляційний адміністративний суд в ухвалі від 11  червня 2025 року про залишення апеляційної скарги ОСОБА_1 без руху не зазначив, яка саме інформація (відомості, документи) повинна бути наведена або надана скаржником в обґрунтування клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги у цій справі.
60. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду вважає за необхідне зауважити, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви (апеляційної скарги) та спосіб їх усунення (частина друга статті 168 КАС України).
61. При залишенні апеляційної скарги без руху (продовженні строку на усунення недоліків апеляційної скарги) суд, якщо вважає недостатньою надану скаржником інформацію, повинен конкретизувати, які саме додаткові відомості (наявність майна тощо) необхідно надати скаржнику для усунення відповідних недоліків, зокрема щодо встановлення рівня його майнового стану.
62. У випадку, що є предметом дослідження, суд апеляційної інстанції не продовжив скаржнику строк на усунення недоліків апеляційної скарги та не вказав, яку інформацію скаржнику необхідно зазначити, крім тієї, яку він зазначив на виконання ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 червня 2025  року, натомість одразу постановив ухвалу, якою відмовив скаржнику в задоволенні клопотання про звільнення останнього від сплати судового збору.
63. Отже, ураховуючи те, що суд апеляційної інстанції не вказав на необхідність зазначення (подання) скаржником конкретної додаткової інформації (конкретних відомостей, крім тих, які він зазначив та надав) для встановлення рівня його майнового стану, Верховний Суд вважає, що висновки суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для задоволення клопотання про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання апеляційної скарги є передчасними. 
64. Позаяк незазначення судом в ухвалі про без руху які саме відомості (документи) необхідно надати скаржнику до суду для усунення відповідних недоліків, зокрема, щодо встановлення рівня його майнового стану, нівелює обґрунтовані сподівання відповідної особи при надані до суду інформації, навіть недостатньої на думку суду, про її майновий стан, на позитивне вирішення судом питання про звільнення особи від сплати судового збору.
65. Отже, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду дійшов висновку, що суд апеляційної інстанції постановив оскаржувану ухвалу від 07 серпня 2025 року в частині вирішення питання щодо несплати скаржником судового збору з порушенням норм процесуального права.
66. Водночас, Шостий апеляційний адміністративний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 пропустив строк на апеляційне оскарження рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 07 березня 2025 року та не виконав вимоги ухвали суду апеляційної інстанції від 11 червня 2025 року щодо обґрунтування в апеляційній скарзі на рішення суду першої інстанції своїх вимог із зазначенням того, у чому полягає неправильність чи неповнота дослідження доказів і встановлення обставин у справі та (або) застосування норм права.
67. Ураховуючи наведене, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду дійшов висновку про необхідність змінити оскаржувану ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 серпня 2025 року шляхом виключення з її мотивувальної та резолютивної частин посилання на невиконання скаржником вимог щодо сплати судового збору, ненадання доказів для звільнення від такої сплати, а також висновки про відмову в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
68. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.
69. Згідно з частиною першою статті 351 КАС України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.
70. Оскільки суду апеляційної інстанції ухвалив судове рішення у відповідній частині з неправильним застосуванням норм процесуального права, касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково зі зміною ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 серпня 2025 року.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 351, 355, 356, 359 КАС України, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
2. Ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 серпня 2025 року змінити.
3. Виключити з мотивувальної та резолютивної частин зазначеної ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 07 серпня 2025 року посилання на невиконання скаржником вимог щодо сплати судового збору, ненадання доказів для звільнення від такої сплати, а також висновки про відмову в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору.
4. В іншій частині ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від                  07 серпня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                            І.  В.  Желєзний
Судді                                                                                                М.  В.  Білак
                                                                                                Ж.  М.  Мельник-Томенко