Справа № 464/1170/25 Головуючий у 1 інстанції: Тімченко О.В. 
Провадження № 22-ц/811/2160/25 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
20 січня 2026 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ 
головуючого - судді Ніткевича А.В.
суддів – Бойко С.М., Копняк С.М.
розглянувши в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, в приміщенні Львівського апеляційного суду в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс» на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 20 травня 2025 року в складі судді Тімченко О.В. у справі за позовом Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс» до ОСОБА_1 про стягнення вартості навчання за договором, - 
встановив:
У лютому 2024 року позивач Львівське комунальне підприємство «Львівелектротранс» (далі ЛКП «Львівелектротранс») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з відповідачки витрати, пов`язані з навчанням у розмірі 82 253,13 грн. 
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 26 травня 2023 року між ЛКП «Львівелектротранс» та ОСОБА_1 укладено Договір суб`єкта господарювання зі слухачем № 00380.
Згідно із цим Договором підприємство зобов`язується забезпечити проходження підготовки слухачеві, а слухач зобов`язується пройти підготовку за професією «Водій трамвая» згідно з графіком професійного навчання відповідно до навчального плану та програми, розробленої відповідно до СП(ПТ)О 8323.449.31-2020 та затвердженої Департаментом освіти і науки Львівської обласної державної адміністрації, у Навчально курсовому комбінаті ЛКП «Львівелектротранс» та працевлаштуватися на Підприємстві за набутою професією чи кваліфікацією на посаді водія електротранспорту з відпрацюванням не менше одного року.
Відповідачка почала навчання у Навчально-курсовому комбінаті ЛКП «Львівелектротранс» 24 травня 2023 року, склала іспити, передбачені навчальною програмою, завершила навчання 18 серпня 2023 року та отримала Свідоцтво про присвоєння (підвищення) робітничої кваліфікації, здобувши професію «Водій трамвая клас 3». 
Однак, відповідачка не виконала своїх обов`язків за цим Договором, а саме передбачених п.п. 2.2.3, 2.2.4, та 2.2.5 – не здала іспит в сервісному центрі МВС, не прибула на робоче місце і не відпрацювала на підприємстві ЛКП «Львівелектротранс» водієм трамвая не менше, ніж 1 рік. У зв`язку з наведеним, позивач просив позов задовольнити 
Оскаржуваним рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 20 травня 2025 року у задоволенні позову Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс» до ОСОБА_1 про стягнення вартості навчання за договором - відмовлено. 
Рішення суду оскаржив відповідач ЛКП «Львівелектротранс», вважає його незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального права.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги покликається на те, що суд першої інстанції не врахував умов договору, які відповідачка зобов`язалась виконати, проте їх не виконала, а саме не здала іспит в сервісному центрі МВС, не прибула на робоче місце і не відпрацювала на підприємстві ЛКП «Львівелектротранс» водієм трамвая не менше ніж 1 рік.
Вважає помилковими висновки суду першої інстанції про те, що отримання посвідчення водія не залежить виключно від одноособового волевиявлення відповідачки, адже законодавством встановлений для цього певний порядок, посвідчення водія видається відповідним державним органом. На переконання суду, неодноразові спроби та намагання відповідачки, хоч і безуспішні, свідчать, що вона вживала усі залежні від неї заходи щодо отримання посвідчення водія та належного виконання зобов`язання. Саме по собі неотримання посвідчення водія за результатами невдалого складення систематичних іспитів не свідчить про недобросовісну поведінку відповідачки чи намагання якимось чином уникнути взятих на себе зобов`язань за договором. 
Однак, суд не надав належної оцінки тому факту, що для отримання посвідчення водія, спочатку особа особисто повинна скласти іспит в Територіальному сервісному центрі МВС, а посвідчення водія на право керування транспортним засобом категорії А1, А, В, С1,С, D1 і D видаються особам, які склали в ТСЦ МВС теоретичний і практичний іспит, категорій BE, C1E, CE, D1E і DE- практичний, на право керування трамваєм або тролейбусом – теоретичний іспит. 
Зауважує, що складання іспиту – це дія, яка самостійно вчиняється особою з метою перевірки здобутих нею знань. А отже, результат іспиту є наслідком свідомого вчинення особою дій щодо здачі іспиту. Тому 4-разове невдале складання іспиту у ТСЦ МВС відповідачкою є результатом дій самої відповідачки і не могло відбутися з незалежних від неї обставин. 
Просить скасувати рішення Сихівського районного суду м. Львова від 20 травня 2025 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ЛКП «Львівелектротранс» задовольнити, стягнути за ОСОБА_1 на користь ЛКП «Львівелектротранс» 82 253 грн. 13 коп. вартості навчання за договором та судові витрати.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін. Зокрема, вказує на те, що позивач безпідставно стверджує, що 4-разове не складення іспиту у ТСЦ МВС є наслідком виключно недобросовісної поведінки відповідачки. Факт неодноразових спроб скласти іспит, навпаки, підтверджує наявність наміру відповідачки виконати умови договору, а не ухилитись від них. Щодо припущення апелянта про те, що відповідачка могла навмисно не складати іспит через зміну намірів працювати водієм трамвая, то таке твердження є голослівним, необґрунтованим і не підтверджене жодними доказами. Відповідачка не заявляла про відмову від професії, не вчиняла дій щодо розірвання договору або відмови від зобов`язань, а навпаки вживала дії для складання іспиту. Оскільки відповідачка не отримала посвідчення водія, не настала юридична підстава для реалізації обов`язку прибути на робоче місце та відпрацювати не менше 1 року. 
Відповідно до частини 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою апеляційне провадження.
Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 369 ЦПК України).
Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся до суду першої інстанції з вимогами щодо відшкодування вартості навчання, сумарний розмір якої не перевищує тридцять прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Враховуючи наведене, справа призначена для розгляду апеляційним судом в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
При цьому, згідно із ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, відтак колегія суддів інформувала учасників справи про час і день розгляду справи, шляхом оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Львівського апеляційного суду.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого. 
Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову ЛКП «Львівелектротранс», суд першої інстанції виходив з того, що отримання посвідчення водія не залежить виключно від одноособового волевиявлення відповідачки, адже законодавством встановлений для цього певний порядок та посвідчення водія видається відповідним державним органом. Суд акцентував увагу, що позивачем самостійно та добровільно при підписанні договору включено саме такі умови договору, що не залежать винятково від дій іншої сторони, передбачити та впливати на такі відповідачка самостійно не в змозі.
Таким чином, встановивши, що відповідачкою не було порушено умов договору, суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог про стягнення вартості навчання за договором. 
Перевіряючи законність оскаржуваного рішення колегія суддів виходить з такого.
Судом встановлено, що 26 травня 2023 року між Львівським комунальним підприємством «Львівелектротранс» (підприємство) та ОСОБА_1 (слухач) укладений Договір суб`єкта господарювання зі слухачем № 00380.
Згідно із цим Договором підприємство зобов`язується забезпечити проходження підготовки слухачеві, а слухач зобов`язується пройти підготовку за професією «Водій трамвая» згідно з графіком професійного навчання відповідно до навчального плану та програми, розробленої відповідно до СП(ПТ)О 8323.449.31-2020 та затвердженої Департаментом освіти і науки Львівської обласної державної адміністрації, у Навчально курсовому комбінаті ЛКП «Львівелектротранс» та працевлаштуватися на Підприємстві за набутою професією чи кваліфікацією на посаді водія електротранспорту з відпрацюванням не менше одного року.
Відповідно до п. 2.2. цього Договору слухач зобов`язується: приступити у визначені Навчально курсовим комбінатом ЛКП «Львівелектротранс» строки до занять, пройти повний курс навчання, оволодіти професійними знаннями та навичками відповідно до кваліфікаційних характеристик, пройти державну кваліфікаційну або кваліфікаційну атестацію чи інші форми контролю знань, передбачені навчальними планами і програмами; виконувати правила внутрішнього розпорядку, визначені Навчально курсовим комбінатом ЛКП «Львівелектротранс»; протягом 15 календарних днів здати іспити в сервісному центрі МВС, окрім незалежних від Слухача обставин; прибути на робоче місце на наступний день після отримання посвідчення водія категорії Т (трамвай/тролейбус); відпрацювати на Підприємстві відповідно до набутої професії чи кваліфікації після закінчення професійного навчання не менше, ніж 1 рік.
Відповідачка почала навчання у Навчально-курсовому комбінаті ЛКП «Львівелектротранс» 24 травня 2023 року, склала іспити, передбачені навчальною програмою, завершила навчання 18 серпня 2023 року, отримала Свідоцтво про присвоєння (підвищення) робітничої кваліфікації, здобувши професію «Водій трамвая клас 3».
В свою чергу, відповідно до пункту 3.2.1. цього Договору Слухач відшкодовує Підприємству витрати, пов`язані з його навчанням в обсязі 82253, 13 грн відповідно до Калькуляції (Додаток № 1 до цього Договору), що є невід`ємною частиною цього Договору, у разі порушення Слухачем в односторонньому порядку умов договору, зокрема у разі неотримання посвідчення водія категорії Т (трамва1/тролейбус) протягом 15 календарних днів після закінчення навчання, окрім незалежних від слухача обставин.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що відповідачка не виконала своїх обов`язків за цим Договором, а саме передбачених пунктами 2.2.3, 2.2.4 та 2.2.5. - не здала іспит в сервісному центрі МВС, не прибула на робоче місце і не відпрацювала на підприємстві ЛКП «Львівелектротранс» водієм трамвая не менше, ніж 1 рік.
Частиною першою статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною першою статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Стаття 43 Конституції України проголошує, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.
У преамбулі Закону України «Про зайнятість населення» зазначено, що цей Закон визначає правові, економічні та організаційні засади реалізації державної політики у сфері зайнятості населення, гарантії держави щодо захисту прав громадян на працю та реалізації їхніх прав на соціальний захист від безробіття.
Згідно із статтею 34 цього ж Закону професійне навчання - набуття та удосконалення професійних знань, умінь та навичок особою відповідно до її покликання і здібностей, що забезпечує відповідний рівень професійної (повної або часткової) кваліфікації, компетентності для професійної діяльності та конкурентоспроможності на ринку праці.
Система професійного навчання охоплює: 1) осіб, які проходять первинну професійну підготовку в закладах освіти та інших установах, що здійснюють або забезпечують підготовку кваліфікованих робітників і фахівців; 2) працівників, які проходять первинну професійну підготовку, перепідготовку і підвищення кваліфікації впродовж трудової діяльності; 3) безробітних, які шукають роботу і потребують первинної професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації.
З матеріалів справи безспірно встановлено, що ОСОБА_1 не перебувала у трудових відносинах ЛКП «Львівелектротранс», проте виявивши бажання працювати у ЛКП «Львівелектротранс», 26.05.2023 уклала з підприємством вищевказаний Договір №00380. 
За умовами договору ЛКП «Львівелектротранс» забезпечило проходження відповідачкою підготовки за професією «Водій трамвая», ОСОБА_1 у свою чергу була зарахована в навчальну групу, що стверджується Наказом ЛКП «Львівелектротранс» №101 від 24.05.2023, приступила до занять, пройшла повний курс навчання, оволоділа професійними знаннями та навичками відповідно до кваліфікаційних характеристик та по закінченню навчання здала іспит по категорії «Tm» за професією «Водій трамвая» і отримала Свідоцтво НОМЕР_1 , яким підтверджено закінчення 18.08.2023 навчання у ЛКП «Львівелектротранс» та отримання професії «Водій трамвая». Вказані обставини не заперечуються сторонами. 
За змістом п.2.2.3 Договору суб`єкта господарювання зі слухачем № 00380 від 26.05.2023, слухач зобов`язалась протягом 15 календарних днів здати іспит в сервісному центрі МВС окрім, незалежних від слухача обставин і у разі неотримання посвідчення водія категорії Т (трамвай/тролейбус) протягом 15 календарних днів після закінчення навчання, окрім незалежних від слухача обставин, відшкодувати підприємству витрати, пов`язані з його навчанням в розмірі 82215,13 грн. відповідно до Калькуляції (Додатку 1 до цього Договору), що є невід`ємною частиною цього Договору у разі порушення Слухачем в односторонньому порядку умов договору. 
За інформацією РСЦ ГСЦ МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях від 13.02.2025, громадянка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 станом на 13.02.2025 посвідчення водія не отримувала. Остання невдала спроба щодо складання іспиту з ПДР зафіксована 20.10.2023. 
Судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 після проходження навчання, організованого ЛКП «Львівелектротранс» вчиняла дії щодо здачі іспиту в сервісному центрі МВС, однак такий не був нею зданий, відповідно посвідчення водія вона не отримувала, що позбавляло останню виконати умови Договору, а саме п. 2.2.4. - прибути на робоче місце на наступний день після отримання посвідчення водія категорії Т (трамвай/тролейбус) та п. 2.2.5. - відпрацювати на Підприємстві відповідно до набутої професії чи кваліфікації після закінчення професійного навчання не менше, ніж 1 рік.
Разом з тим, суд першої інстанції правильно констатував, що порядок приймання іспитів для отримання особами права керування транспортними засобами, передбачено Інструкцією про порядок приймання іспитів для отримання права керування транспортними засобами та видачі посвідчень водія, затвердженою Наказом МВС 07.12.2009 № 515 (у редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України від 22 травня 2020 року № 408). 
Відповідно до положень вказаної Інструкції, до складання теоретичного і практичного іспитів для отримання права керування транспортними засобами допускається особа: яка досягла віку, визначеного законодавством на право керування транспортними засобами відповідної категорії; пройшла медичний огляд у порядку, установленому законодавством; пройшла підготовку або перепідготовку відповідно до встановлених планів і програм у закладі з підготовки, перепідготовки і підвищення кваліфікації водіїв (далі - заклад); подала в повному обсязі та з достовірними відомостями до ТСЦ МВС документи, зазначені в пункті 9 цього розділу (п.4).
Посвідчення водія на право керування транспортними засобами категорій A1, A, B1, B, C1, C, D1 і D видаються особам, які склали в ТСЦ МВС теоретичний і практичний іспити, категорій BE, C1E, CE, D1E і DE - практичний, на право керування трамваєм або тролейбусом - теоретичний іспити (п.5).
Вищевикладене свідчить, що отриманню посвідчення водія трамвая передує здача, в даному випадку, теоретичного іспиту. 
Згідно із абз. 4 п. 8 Інструкції, якщо особа з будь яких причин не склала іспити у ТСЦ МВС, виданий документ, що засвідчує підготовку і перепідготовку водіїв транспортних засобів, в даному випадку (Водій трамвая) вважається дійсним для складання іспитів протягом двох років з дня закінчення закладу.
Тобто, вказаною інструкцією визначено строк, протягом якого особа вправі скласти іспит, з метою отримання посвідчення водія. І такий строк не міг обмежуватися 15 календарними днями, про які вказано у Договорі №00380 від 26.05.2023. Тому колегія суддів вважає, що позивачем самостійно та добровільно при підписанні вказаного вище договору включено умови договору, що не залежать винятково від дій сторін договору, а є фактично окремою процедурою отримання посвідчення водія певної категорії. 
Апелянт стверджував, що складання іспиту – це дія, яка самостійно вчиняється особою з метою перевірки здобутих нею знань, результат іспиту є наслідком свідомого вчинення особою дій щодо здачі іспиту. 
Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що слухач за договором 00380 від 26.05.2023 мала самостійно вчинити дії щодо виконання пункту 2.2.3, відповідно положення п. 3.2.1 не могли бути застосовані до неї як слухача, оскільки Підприємство за умовами договору не зобов`язувалось забезпечувати отримання останньою посвідчення водія, а тому така умова договору хоча і була включена, однак не породжує жодних наслідків для слухача та не входить до предмета договору, визначеного у п. 1. 
Як свідчать матеріали справи, Свідоцтво НОМЕР_1 , яким підтверджено закінчення 18.08.2023 навчання у ЛКП «Львівелектротранс» та отримання професії «Водій трамвая» було дійсне до 18.08.2025, проте з позовом до суду позивач звернувся 19.02.2025.
Крім цього, умови договору про відшкодування підприємству витрати, пов`язаних із навчанням слухача, у разі порушення Слухачем в односторонньому порядку умов договору, зокрема у разі неотримання посвідчення водія категорії Т (трамва1/тролейбус) протягом 15 календарних днів після закінчення навчання, окрім незалежних від слухача обставин, власне означає, що певні події, фактори чи умови, які впливають на ситуацію, не залежать від волі або дій самого слухача, а є зовнішнім впливом.
Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду. Докази та обставини, на які посилається представник позивача, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми процесуального права.
Будь-яких інших доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, апелянтом не наведено.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування або зміни відсутні.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, суд,-
ухвалив:
Апеляційну скаргу Львівського комунального підприємства «Львівелектротранс» залишити без задоволення. 
Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 20 травня 2025 року залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 20 січня 2026 року.

Головуючий       А.В. Ніткевич 

Судді:  С.М. Бойко 

С.М. Копняк