П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 240/8691/24 Головуючий у 1-й інстанції: Лавренчук О.В. 
Суддя-доповідач: Біла Л.М. 
24 грудня 2025 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Білої Л.М. 
суддів: Гонтарука В. М.  Моніча Б.С. 
за участю:
секретаря судового засідання: Роїк Т. С.,
представника позивача - Стеценка Д.О. 
представників відповідача - Байдали І.Г., Гречковської Н.П. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Приватного підприємства "Мобілтранс." та Головного управління ДПС у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25 липня 2025 року у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства "Мобілтранс." до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, 
В С Т А Н О В И В :
Приватне підприємство "Мобілтранс." звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 29.12.2023 №000/24772/06-30-09-02/40808771, №00247920701, №00247830701, №00247840701, №00247900701, №00247860701, №00248010701, №0024789701.
Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 04.06.2025 прийнято відмову Приватного підприємства "Мобілтранс." від позову в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 29.12.2023 №00247900701. Провадження у справі в цій частині закрито.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 25 липня 2025 року позов задоволено частково.
Суд визнав протиправними та скасував податкові повідомлення-рішення:
- форми "Р" №00247920701 від 29.12.2023 в частині збільшення суми грошового зобов`язання за платежем: Податок на прибуток приватних підприємств на 4025285,00 грн, з яких: 3220228,00 грн за податковим зобов`язанням та 805057,00 штрафні (фінансові) санкції; 
- форми "Р" №00247830701 від 29.12.2023 в частині збільшення суми грошового зобов`язання за платежем: Податок на додану вартість на 997576,00 грн, з яких: 798061,00 грн за податковим зобов`язанням та 199515,00 грн штрафні (фінансові) санкції;
- форми "В4" №00247840701від 29.12.2023 в частині зменшення розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість на суму 55915,00 грн (декларація №9186049390 від 27.07.2023, звітний період - червень 2023 року);
- форми "ПС" №000/24772/06-30-09-02/40808771 від 29.12.2023, яким застосовано штрафні санкції в розмірі 60000,00 грн.;
- №00248010701 від 29.12.2023, яким застосовано штрафні санкції в розмірі 1020,00 грн.
У задоволенні решти позовних вимог суд першої інстанції відмовив.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, сторони оскаржили його в апеляційному порядку. 
В обгрунтування вимог апеляційних скарг апелянтами відзначено про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15 жовтня 2025 року було відкрито апеляційне провадження у даній справі та призначено її до розгляду у відкритому судовому засіданні.
В судовому засіданні представник позивача вимоги апеляційної скарги підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити, відмовивши в задоволенні апеляційної скарги відповідача.
Представники відповідача вимоги апеляційної скарги податкового органу підтримали в повному обсязі та просили її задовольнити. Також, заперечили проти доводів апеляційної скарги позивача та просили відмовити в її задоволенні.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, вислухавши пояснення представників сторін, колегія суддів встановила наступне.
Приватне підприємство "Мобілтранс." із 05.09.2016 зареєстроване як юридична особа та перебуває на обліку в Головному управління ДПС у Житомирській області.
Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, видами діяльності ПП "Мобілтранс." є: 47.30 Роздрібна торгівля пальним (основний); 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 77.12 Надання в оренду вантажних автомобілів; 46.12 Діяльність посередників у торгівлі паливом, рудами, металами та промисловими хімічними речовинами; 77.11 Надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів.
У період із 17.10.2023 по 06.11.2023 посадовими особами Головного управління ДПС у Житомирській області було здійснено документальну планову виїзну перевірку ПП "Мобілтранс" з питань контролю за дотриманням вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період діяльності з 01.01.2017 по 30.06.2023 та з питань контролю за дотриманням вимог законодавства по єдиному соціальному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період діяльності з 06.09.2016 по 30.06.2023.
За результатом перевірки було складено Акт №18892/06-30-07-01/40808771 від 13.11.2023, в якому зафіксовані встановлені порушення ПП «Мобілтранс.»:
- п.44.1 ст. 44, п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового Кодексу України, ст.1, ст.3, ст,4 та ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", Положення (Стандарту) бухгалтерського обліку №7 «Основні засоби», який затверджено наказом Міністерства фінансів України від 27.04.2000 №92 «Про затвердження Положення (Стандарту) бухгалтерського обліку» та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18.05.2000 за №288/4509 (із змінами та доповненнями). Положення (Стандарту) бухгалтерського обліку №8 «Нематеріальні активи», який затверджено наказом Міністерства фінансів України від 18.10.1999 №242 «Про затвердження Положення (Стандарту) бухгалтерського обліку» та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02.11.1999 за №750/4043 (із змінами та доповненнями). Положення (Стандарту) бухгалтерського обліку №9 «Запаси», який затверджено наказом Міністерства фінансів України від 20.10.1999 №92 «Про затвердження Положення (Стандарту) бухгалтерського обліку» та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02.11.1999 за №751/4044 (із змінами та доповненнями), Положення (Стандарту) бухгалтерського обліку №11 «Зобов`язання», який затверджено наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2000 №20 «Про затвердження Положення (Стандарту) бухгалтерського обліку» та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11.02.2000 за №85/4306 (із змінами та доповненнями), Положення (Стандарту) бухгалтерського обліку №14 «Оренда», який затверджено наказом Міністерства фінансів України від 28.07.2000 Х»181 «Про затвердження Положення (Стандарту) бухгалтерського обліку» та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10.08.2000 за №487/4708 (із змінами та доповненнями), Положення (Стандарту) бухгалтерського обліку №15 «Доходи», який затверджена наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290 "Про затвердження Положення (Стандарту) бухгалтерського обліку» та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.12.1999 за №860/4153 (із змінами та доповненнями), Положення (Стандарту) бухгалтерського обліку №16 «Витрати», який затверджено наказом Міністерства фінансів України від 31,12.1999 №318 "Про затвердження Положення (Стандарту) бухгалтерського обліку» та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за №27/4248 (із змінами та доповненнями), «Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 5 червня 1995 року за №168/704 (із змінами і доповненнями), Методичних рекомендацій з бухгалтерського обліку основних засобів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 30.03.2003 №»561, в результаті чого занижено податок на прибуток в періоді, що перевірявся, на загальну суму 6654626 грн, у тому числі за: 2018 рік в сумі 23625 грн; 2020 рік в сумі 37444 грн; 2021 рік в сумі 176494 грн; 2022 рік в сумі 3754803 грн; І квартал 2023 року в сумі 110189 грн; І півріччя 2023 року в сумі 2672260 грн.
- п.44.1, ст. 44, п.185.1 ст.185, п.186.1 ст.186, п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.198.1, п.198.2, п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-Vl (зі змінами та доповненнями). в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість всього в сумі 814416 грн., у т.ч, з а: жовтень 2018 року - 26250 грн.; грудень 2020 року - 25466 грн.; січень 2021 року - 8796 грн.; квітень 2021 року - 24433 грн.; травень 2021 року - 33307 грн.; вересень 2021 року-33664 грн.; листопад 2021 року - 43409 грн.; грудень 2021 року - 32309 грн.; січень 2022 року - 36325 грн.; лютий 2022 року - 82529 грн.; квітень 2022 року - 16667 грн; травень 2022 року - 38765 грн.; червень 2022 року-215107 грн.; серпень 2022 року - 93344 грн; вересень 2022 року - 104045 грн. та завищення від`ємного значення по податку па додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду, в сумі 72270 грн по рядку 21 Декларації за червень 2023 року.
- п.201.1 та п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України підприємством не зареєстровано в ЄРПН податкові накладні в кількості 51 штуки на загальну суму обсягу наданих послуг з міжнародного перевезення 3947277 грн, в тому числі по періодах: червень 2022 року - 372920 грн. (5 ПН): липень 2022 року - 597276 гри. (9 ПИ); серпень 2022 року - 172200 грн. (2 ПН): вересень 2022 року - 1135168 грн. (14 ГІН); жовтень 2022 року - 1589713 грн. (20 ПН); березень 2023 року - 80000 грн. (1 ПН)
- п.п.230.1.2 п.230.1 ст.230 Податкового кодексу України від 02.12.2010 AV2755-VI (зі змінами та доповненнями) - у періоді з 01.04.2021 по 08.07.2021 відсутня позитивна відмітка про повірку витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників для цілей Кодексу, чим вважається, що акцизний склад, на якому вони розташовані, необладнаний витратомірами - лічильниками.
- п.63.3 ст.63. п.66.1. п.66.5 ст.66 Податкового кодексу України та розділу 8 " Порядку обліку платників податків і зборів», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 09.12.2011 .№1588 та зареєстрованого в Мінюсті 29.12.2011 за №1562/20300 ПП «Мобілтранс.» у встановлені законодавством терміни не подано до податкового органу відомості по 10 об`єктах оподаткування за встановленою формою 20-ОПП.
- п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України - ненадання документів до перевірки у повному обсязі, що зафіксовано в акті про ненадання оригіналів документів до перевірки від 07.11.2023 №791/06-30-07-01/40808771
Позивачем були поданні заперечення на акт документальної перевірки від 13.11.2023 №18892/06-30-07-01/40808771, за наслідком розгляду яких, Головне управління ДПС в Житомирській області залишило їх без задоволення.
На підставі висновків документальної планової виїзної перевірку ПП "Мобілтранс" з питань контролю за дотриманням вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період діяльності з 01.01.2017 по 30.06.2023 та з питань контролю за дотриманням вимог законодавства по єдиному соціальному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період діяльності з 06.09.2016 по 30.06.2023, викладених у Акті №18892/06-30-07-01/40808771 від 13.11.2023, Головне управління ДПС у Житомирській області прийняло податкові повідомлення - рішення від 29 грудня 2023 року, а саме:
- форми "Р" №00247920701 яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: Податок на прибуток приватних підприємств на 8277298 грн, з яких: 6664626 грн за податковим зобов`язанням та 1612672 штрафні (фінансові) санкції;
- форми "Р" №00247830701 яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: Податок на додану вартість на 1018020 грн, з яких: 814416 грн за податковим зобов`язанням та 203604 штрафні (фінансові) санкції;
- форми "В4" №00247840701, яким зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість на суму 72270 грн (декларація №9186049390 від 27.07.2023, звітний період - червень 2023 року);
- форми "ПС" №000/24772/06-30-09-02/40808771, яким на підставі п. 128-1 ст. 128 ПК України застосовано штрафні санкції в розмірі 60000,00 грн;
- форми "ПС" №00247890701, яким на підставі п. 54.3.3. п. 54.3 ст. 54 і п. 117.1 ст.117 ПК України, застосовано штрафні санкції в розмірі 9180 грн;
- №00248010701, яким на підставі п. 54.3.3. п. 54.3 ст. 54 і п. 121.1 ст. 121 ПК України, застосовано штрафні санкції в розмірі 1020,00 грн;
- форми "ПН" №00247860701, яким застосовано штраф у розмірі 152382,15 грн.
Позивачем вказані податкові повідомлення - рішення були оскаржені в адміністративному порядку.
За результатом розгляду скарги позивача, Державна податкова служба України прийняла рішення від 27.03.2024 №8441/6/99-00-06-01-01-06, яким залишила без змін оскаржувані податкові повідомлення - рішення, а скаргу без задоволення.
Відтак, незгода позивача із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями зумовила його звернутись до суду з даним адміністративним позовом.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з часткової обґрунтованості вимог позивача, відтак і наявності підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору та, відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг. 
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, порядок проведення перевірок, права та обов`язки платників податків, адміністративний арешт майна, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України від 02.12.2010 року №2755-VI (далі - ПК України).
Відповідно до п. 61.1 статті 61 Податкового кодексу України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Також, підпунктом 62.1.3 п.62.1 статті 62 Податкового кодексу України визначено, що податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
У пункті 75.1 ст.75 ПК України вказано, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Види документальних перевірок, порядок планування, проведення та оформлення їх результатів, що проводяться контролюючим органом, визначеним підпунктом 41.1.2 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, встановлюються Митним кодексом України.
Документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.
Порядок оформлення результатів документальної планової перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.
За змістом норм п. 86.1 ст. 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.
Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, або особами, уповноваженими на це у встановленому порядку, у строки, визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.
Акт перевірки - документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати.
Право платника податків на подання письмових заперечень на акт перевірки та/або додаткових документів у порядку, встановленому нормами ПК України, та право брати участь у розгляді заперечень (додаткових документів) передбачено п.86.7 ст.86 ПК України.
Пунктом 78.9 статті 78 ПК України визначено, що порядок оформлення результатів документальної позапланової перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.
Згідно з п.86.8 ст.86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається в порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом п`ятнадцяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки, та надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам та висновкам суду першої інстанції в розрізі доводів апеляційних скарг позивача та відповідача, судова колегія констатує, що доводи апеляційної скарги податкового органу в повному обсязі дублюють доводи, наведені у відзиві на позовну заяву, які були ретельно проаналізовані судом першої інстанції та отримали повну та обгрунтовану оцінку, з якою повністю погоджується і суд апеляційної інстанції.
Відтак, в межах апеляційного перегляду справи, судова колегія не вбачає необхідним повторно переглядати позицію податкового органу і надає оцінку виключно висновкам суду першої інстанції в частині як задоволених, так і відмовлених позовних вимог.
Щодо податкового повідомлення – рішення форми «Р» від 29.12.2023 №00247920701, яким до ПП «Мобілтранс.» збільшено грошові зобов`язання за платежем: податок на прибуток приватних підприємств на загальну суму 8277298 грн, з яких: за податковими зобов`язанням + 6664626 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафу) 1612672, судова колегія зазначає наступне.
Так, відповідно до вказаного податкового повідомлення – рішення ПП «Мобілтранс.»:
- занижено доходи всього в сумі 6211018 грн за рахунок не включення до їх складу вартості безоплатно отриманих товарів (р. 2240 Форми 2-м «Інші доходи»), а саме: в ході перевірки встановлено, що ПП «Мобілтранс» відображено в даних бухгалтерського обліку (Д-т 205, 28 К-т 631) придбання товару (дизельне пальне, бензин, газ скраплений) та будівельні матеріали від різних постачальників. При проведеному аналізі постачальників на предмет реальності здійснення вказаних операцій поставки ТМЦ встановлено, що по ряду контрагентів не встановлено фактів їх придбання по ланцюгах поставок, тобто такі СГД фактично не могли поставити зазначені в документах ТМЦ;
- до складу витрат безпідставно віднесено витрати на поліпшення орендованих основних засобів та нематеріальних активів в сумі 24142463 грн витрати по списанню будівельних матеріалів на зазначені ремонтні роботи в сумі 1493439 грн.;
- до складу витрат безпідставно віднесено витрати по послугах, по яких не встановлено їх пов`язаності з господарською діяльністю підприємства в сумі 5178776 грн (р. 2180 Форми №2 «Інші витрати».
Відповідно до п/п. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 ПК України витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов`язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).
Підпунктом 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України передбачено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Розділ III Податкового кодексу України регулює "Податок на прибуток підприємств" та включає статті із 133 по 142.
За приписами підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.
Статтею 1 Закону України “Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні” визначено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію; господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.
Відповідно до частини першої статті 9 Закону України “Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні” підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Аналіз вказаних норм свідчить, що показники обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, визначаються на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.
Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку. 
Щодо задоволених судом першої інстанції частини позовних вимог, які стосуються господарських операцій позивача з ТОВ "ГАРАНТ ОІЛ ГРУП", ТОВ "ПРОДАГРОТРЕЙД", ТОВ "АЙБУДПРОЕКТ" та з ТОВ "АЙБУДСЕРВІС", то колегія суддів повністю погоджується з висновком суду першої інстанції, що наявність належним чином оформлених первинних документів свідчить про реальність господарських операцій. 
Взаємодія контрагентів по ланцюгу постачання з іншими контрагентами не може нести негативні наслідки для позивача, оскільки існує принцип індивідуальної відповідальності платника податків. Укладені з ТОВ "ГАРАНТ ОІЛ ГРУП", ТОВ "ПРОДАГРОТРЕЙД", ТОВ "АЙБУДПРОЕКТ" та з ТОВ "АЙБУДСЕРВІС" договори безпосередньо пов`язані з господарською діяльністю ПП "Мобілтранс.".
Доводи відповідача щодо відсутності у контрагентів позивача трудових та матеріальних ресурсів для здійснення господарської діяльності, не виключають можливості виконання господарських операцій та не спростовують обставин поставки ТМЦ, адже така діяльність може здійснюватись не лише за рахунок власних ресурсів, але й за рахунок найманих ресурсів, які він має право залучати на підставі цивільно-правової угоди.
Дана позиція суду першої інстанції підтверджується судовою практикою, викладеною Верховним Судом у численних постановах суду.
Колегія суддів погоджується також із рішенням суду першої інстанції щодо висновків відповідача в частині порушення позивачем встановленого обліку товарних запасів (пального) на акцизному складі з уніфікованим номером 1004015, а також з приводу ненадання платником податків документів на запити податкового органу, а тому вважає правомірним скасування податкових повідомлень - рішень №000/24772/06-09-02/10808771 і № 00248010701. 
Щодо висновків податкового органу, що ПП «Мобілтранс.» до складу витрат безпідставно віднесено витрати на поліпшення орендованих основних засобів та нематеріальних активів в сумі 24142463 грн витрати по списанню будівельних матеріалів на зазначені ремонтні роботи в сумі 1493439 грн., а також віднесено витрати по взаємодії з ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 за умовами договору з якими, позивачем придбано у продавців металопластикові конструкції, до інших витрат (рах. 631), судова колегія відзначає наступне.
Відповідно до змісту Акту від 13.11.2023 вказано:
«Загальна сума проведених ремонтів орендованих основних засобів різними СГД та вартість списання будівельних матеріалів на такі ремонти, яка відображена ПП “Мобілтранс.” у складі задекларованих витрат та фактично має збільшувати окрему групу орендованих основних засобів (Д-трах, 10, 15 К-т рах.631) і підлягає включенню до витрат шляхом нарахування амортизації, за перевірений період становить 25635902 гри., в т.ч . за: 2022 рік в сумі 12687015 грн: - 1 квартал 2023 року в сумі 5564419 грн; - І півріччя 2023 року в сумі 12948887 грн.
По контрагентах: ФОП ОСОБА_3 , ТОВ «Богдасар Білдінг», ФОП ОСОБА_4 , ФОП ОСОБА_5 , ФОП ОСОБА_6 , ФОП ОСОБА_7 , ПП «Владмар-ТЕХ», ФОП ОСОБА_8 , ТОВ «Ренеймент Біз Трейд», ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_9 , ФОП ОСОБА_10 , ФОП ОСОБА_2 , ФОП « ОСОБА_11 , ФОП ОСОБА_12 , ФОП ОСОБА_13 , ТОВ «Вілмест».
У Акті від 13.11.2023 вказано, що надані до перевірки акти виконаних робіт не містять повної інформації про надані послуги, про використані будівельні матеріали, про задіяні будівельні механізми та трудові ресурси, тощо.
Відповідно до інформації, що міститься в Акті від 13.11.2023, зазначені вище контрагенти виконували роботи на об`єктах, що знаходяться за адресами: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 .
Надаючи оцінку вказаному, суд першої інстанції дійшов висновку про помилковість висновків податкового органу щодо обов`язку орендаря віднести його витрати на поліпшення об`єкта операційної оренди до витрат на амортизацію, а також про вірність позиції відповідача щодо можливості для платника податку обліку таких витрат на рахунку 15 «Капітальні інвестиції».
При цьому, суд першої інстанції виснував, що віднесення понесених позивачем витрат, що описується при наданні правової оцінки спірним правовідносинам в цій частині, до «Витрат на збут» (рах. №93), є безпідставним щодо договорів з ФОП ОСОБА_3 , ТОВ «Богдасар Білдінг», ФОП ОСОБА_4 , ФОП ОСОБА_5 , ФОП ОСОБА_7 , ТОВ «Ренеймент Біз Трейд», ФОП ОСОБА_9 , ФОП ОСОБА_10 , ФОП ОСОБА_12 , ТОВ «Вілмест».
Суд апеляційної інстанції не погоджується з вказаною позицією, оскільки судом першої інстанції невірно надана правова оцінка обставинам справи в цій частині, невірно застосовані національні стандарти бухгалтерського обліку, а також не враховані вимоги податкового законодавства щодо оподаткування прибутку підприємств.
Міністерство регіонального розвитку та будівництва в листі від 15.07.2009 №9/9-1056 зазначило, що Листом від 30.04.2003 №7/7-401 Держбуд України роз`яснив, що капітальний ремонт будівлі – це комплекс ремонтно-будівельних робіт, який передбачає заміну, відновлювання та модернізацію конструкцій і обладнання експлуатаційних показників, а також покращення планування будівлі і благоустрою території без зміни будівельних габаритів об`єкта. Капітальний ремонт передбачає призупинення на час виконання робіт експлуатації будівлі в цілому або її частин (за умови їх автономності).
Поточний ремонт – це комплекс ремонтно-будівельних робіт, який передбачає систематичне та своєчасне підтримання експлуатаційних якостей та попередження передчасного зносу конструкцій і інженерного обладнання. Якщо будівля в цілому не підлягає капітальному ремонту, комплекс робіт поточного ремонту може враховувати окремі роботи, які класифікуються як такі, що відносяться до капітального ремонту (крім робіт, які передбачають заміну та модернізацію конструктивних елементів будівлі). Поточний ремонт повинен провадитись з періодичністю, що забезпечує ефективну експлуатацію будівлі або об`єкта з моменту завершення його будівництва (капітального ремонту) до моменту постановки на черговий капітальний ремонт (реконструкцію).
Отже, з зазначеного видно, що капітальний ремонт передбачає призупинення на час виконання робіт експлуатації будівлі, споруди, приміщення в цілому або їх частин. 
Як вбачається з даних книжок КОРО, які оглядалися під час перевірки, жодного дня АЗС підприємства ПП «МОБІЛТРАНС.» не зупинялися. 
В ході розгляду справи встановлено, що підприємству надані роботи з: облицювання стін, покрівельні роботи, ремонти навісів, ремонт водопровідних мереж, ремонт каналізаційних мереж, електромонтажні роботи, ремонт дорожнього покриття, чистка та фарбування резервуарів для підтримання їх в робочому та безпечному стані, заміна металопластикових вікон та дверей, ремонт транспорту, яким здійснюється поставка пального безпосередньо на АЗС підприємства, тощо. Виконані роботи не потребували виведення будівлі з експлуатації і не перешкоджали її використанню.
Відповідно до Наказу Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства “Про затвердження Примірного переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень, будинків, споруд” №150 від 10.08.2004, виконані для позивача роботи відносяться до категорії поточних ремонтів (пункт 1.2. Примірного переліку).
Відповідно до пункту 29 Наказу Міністерства фінансів України “Про затвердження Методичних рекомендацій з бухгалтерського обліку основних засобів” №561 від 30.09.2003, рішення про характер і ознаки здійснюваних підприємством робіт, тобто, чи спрямовані вони на підвищення техніко-економічних можливостей (модернізація, модифікація, добудова, реконструкція) об`єкта, що приведе у майбутньому до збільшення економічних вигод, чи здійснюються вони для підтримання об`єкта в придатному для використання стані та одержання первісно визначеної суми майбутніх економічних вигод від його використання, приймається керівником підприємства з урахуванням результатів аналізу існуючої ситуації та суттєвості таких витрат. Зокрема, заміна окремих важливих компонентів (частин) основних засобів (двигунів тощо) може бути відображена як заміна об`єкта основних засобів, якщо термін корисного використання такої частини відрізняється від терміну корисного використання основних засобів, до яких належить цей компонент. У цьому випадку заміна такого компонента відображається капітальними інвестиціями у придбання нового об`єкту основних засобів і списанням заміненого об`єкту. Витрати на поліпшення основних засобів для відновлення майбутніх економічних вигод, очікуваних від їх використання, визнаються капітальними інвестиціями за умови, що балансова вартість активу не перевищує суми його очікуваного відшкодування.
За правилами пункту 33 Наказу Міністерства фінансів України “Про затвердження Методичних рекомендацій з бухгалтерського обліку основних засобів” №561 від 30.09.2003, витрати, що здійснюються для підтримання об`єкта в робочому стані та одержання первісно визначеної суми майбутніх економічних вигод від його використання (технічний огляд, технічне обслуговування, ремонт тощо), включаються до складу витрат звітного періоду. 
Відповідно до пункту 15 Наказу Міністерства фінансів України “Про затвердження Положення (стандарту) бухгалтерського обліку” №318 від 31.12.1999 (далі іменується – П(С)БО 16), до складу загальновиробничих витрат включаються, зокрема, витрати на утримання, експлуатацію та ремонт, страхування, операційну оренду основних засобів, інших необоротних активів загальновиробничого призначення.
Формування витрат для визначення фінансового результату до оподаткування за звітний податковий період здійснюється виходячи з національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності.
На думку суду першої інстанції такі витрати, понесені у зв`язку з поліпшенням орендованих об`єктів основних засобів, мають відноситись на збільшення первісної вартості об`єктів, а не до операційних витрат (витрат на збут, інших витрат) в періоді їх здійснення.
Так, згідно пп.134.1.1 п.134.1 ст. 134 ПК України об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які визначені відповідними положеннями цього Кодексу.
Тобто, об`єкт оподаткування податком на прибуток підприємств базується на показниках фінансової звітності підприємства, яка в свою чергу складається на підставі даних бухгалтерського обліку підприємства з урахуванням національних або міжнародних стандартів бухгалтерського обліку. Об`єкт оподаткування коригується на відповідні податкові різниці (ст.ст. 138, 139, 140 ПКУ), якщо такі мали місце.
Згідно абз. 1 ч.5 ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підприємство самостійно визначає за погодженням з власником (власниками) або уповноваженим ним органом (посадовою особою) відповідно до установчих документів облікову політику підприємства. 
Відповідно до ст.1 Закону під обліковою політикою розуміється сукупність принципів, методів і процедур, що використовуються підприємством для ведення бухгалтерського обліку, складання та подання фінансової звітності.
Згідно п. 14 ПСБО 7 первісна вартість основних засобів збільшується на суму витрат, пов`язаних з поліпшенням об`єкта (модернізація, модифікація, добудова, дообладнання, реконструкція тощо), що призводить до збільшення майбутніх економічних вигод, первісно очікуваних від використання об`єкта. Залишкова вартість основних засобів зменшується у зв`язку з частковою ліквідацією об`єкта основних засобів.
Згідно розділу 6 «Облік ремонту та поліпшення основних засобів» Методрекомендацій № 561:
Рішення про характер і ознаки здійснюваних підприємством робіт, тобто, чи спрямовані вони на підвищення техніко-економічних можливостей (модернізація, модифікація, добудова, реконструкція) об`єкта, що приведе у майбутньому до збільшення економічних вигод, чи здійснюються вони для підтримання об`єкта в придатному для використання стані та одержання первісно визначеної суми майбутніх економічних вигод від його використання, приймається керівником підприємства з урахуванням результатів аналізу існуючої ситуації та суттєвості таких витрат.
Витрати на капітальний ремонт об`єктів основних засобів визнаються витратами звітного періоду. Такі витрати можуть бути визнані капітальними інвестиціями, якщо витрати на значний огляд і капітальний ремонт можуть бути ідентифіковані з окремою замортизованою частиною (компонентом) основних засобів. 
Витрати на ремонт можуть бути визнані капітальними інвестиціями, якщо ціна придбання активу вже відображає зобов`язання (необхідність) підприємства здійснити в майбутньому витрати для приведення активу до стану, в якому він придатний для використання. 
Вартість робіт, що приводять до збільшення очікуваних майбутніх вигод від об`єкта основних засобів, включається до капітальних інвестицій з майбутнім збільшенням первісної вартості основних засобів. Підставою для визнання капітальними інвестиціями витрат, пов`язаних з поліпшенням основних засобів, є зростання внаслідок цих витрат очікуваного терміну корисного використання об`єкта, кількості та/або якості продукції (робіт, послуг), яка виробляється (надається) цим об`єктом.
Витрати, що здійснюються для підтримання об`єкта в робочому стані та одержання первісно визначеної суми майбутніх економічних вигод від його використання (технічний огляд, технічне обслуговування, ремонт тощо), включаються до складу витрат звітного періоду.
В технічні паспорти, інвентарні картки або інші регістри аналітичного обліку відповідних об`єктів основних засобів заносяться дані про змінені техніко-економічні характеристики (вартість, потужність, площа тощо) в результаті їх поліпшення.
З огляду на всі вищенаведені норми, судом першої інстанції не враховано, що згідно нормативно-правових актів з питань бухгалтерського обліку, виключно підприємство, в межах положень національних або міжнародних стандартів бухгалтерського обліку, наділене правом надавати оцінку господарським операціям, зокрема операціям з поліпшення основних засобів (власних або орендованих), в цілях їх бухгалтерського обліку (віднесення до операційних витрат (зокрема витрат на збут) поточного періоду, або до капітальних інвестицій з подальшою амортизацією понесених витрат).
Виключно підприємство визначає чи понесені витрати з поліпшення є поточним або капітальним ремонтом, які включаються до складу витрат звітного періоду, або такі витрати є капітальними інвестиціями, що приведуть у майбутньому до збільшення економічних вигод (доходу).
В даному випадку відповідачем не надано належних доказів, а судом першої інстанції не встановлено таких доказів, що в спірних правовідносинах понесені витрати на поліпшення орендованих основних засобів:
- призвели в майбутніх податкових періодах до збільшення економічних вигод (доходу) позивача;
- відбулось зростання внаслідок цих витрат очікуваного терміну корисного використання об`єкта, кількості та/або якості продукції (робіт, послуг), яка виробляється (надається) цим об`єктом;
- відбулись зміни техніко-економічних характеристик (вартість, потужність, площа тощо) в результаті їх поліпшення.
Отже, в спірних правовідносинах є правомірним рішення позивача щодо віднесення до операційних витрат (витрат на збут) звітних періодів в бухгалтерському обліку витрат на ремонти (поліпшення) орендованих об`єктів нерухомості.
Щодо висновку податкового органу про безпідставність віднесення ПП «Мобілтранс.» до складу витрат витрати по послугах, по яких не встановлено їх пов`язаності з господарською діяльністю підприємства в сумі 5178776 грн (р. 2180 Форми №2 «Інші витрати»), судова колегія зазначає наступне.
За умовами договору № 7-22 від 07.01.2022 про надання послуг з технічного консультування та супровід у сфері інжинірингу, укладеному між позивачем (замовник) та ФОП ОСОБА_14 (виконавець), останній зобов`язується надати Замовнику послуги з технічного консультування та супровід у сфері інжинірингу.
На переконання суду першої інстанції, зазначення у акті прийому - передачі наданих послуг згідно договору №7-22 від 07.01.2022, не є доказом надання вказаних послуг, оскільки жодних інших документів, які б відображали факт, що такі послуги було надано, під час перевірки та до суду не надано.
Отже, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність доказів безпосереднього зв`язку таких операцій з господарською діяльністю ПП «Мобілтранс.», їх економічної доцільності (наявність ділової мети), а також того факту, що наслідком надання таких послуг стали реальні зміни майнового стану платника податків, а відтак позивачем безпідставно віднесено витрати по договору №7-22 від 07.01.2022 у сумі 750000 грн до адміністративних витрат.
Відтак, на переконання суду першої інстанції, позивачем безпідставно віднесено витрати по договору до витрат на збут.
Судова колегія не погоджується з вказаним та відзначає наступне.
Приватне підприємство «Мобілтранс.», є юридичною особою, створене і діє згідно свого Статут відповідно до чинного законодавства України, 
Основний вид діяльності за КВЕД: 47.30 Роздрібна торгівля пальним (основний); 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля.
Підприємство для експлуатації устаткування підвищеної небезпеки має відповідні засоби виробництва та кваліфікований персонал.
Структура підприємства забезпечує організацію та експлуатацію устатковання підвищеної небезпеки.
Підприємством отримані, серед іншого, Дозвіл № 514.17.18 від 14.06.2017р. на виконання робіт підвищеної небезпеки, а саме: - Технічне обслуговування машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки; устатковання, пов`язане з зберіганням небезпечних або шкідливих речовин – дізельне пальне, бензин; роботи у вибухопоже-жонебезпечних зонах; виданий ПП «МОБІЛТРАНС.» Управління Держпраці по Житомирській обл. Дозвіл діє по 13.06.2022р.
Основним видом виконуваних робіт, пов`язаним з небезпечними речовинами є – приймання, зберігання та заправка легкових автомобілів ЗВГ.
Усі дозволи оглядалися під час планової перевірки, що не заперечується відповідачем.
Судова колегія приймає до уваги доводи апелянта - ПП "Мобілтранс.", що для того щоб отримати відповідний дозвіл необхідно пройти експертизу та отримати позитивний висновок. Звіт є підставою для оформлення висновку експертизи, проведеної з метою отримання Замовником дозволу на експлуатації заявлених машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки згідно із ст.21 Закону України «Про охорону праці», відповідно до Порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, затвердженого постановою КМУ від 26.10.2011 № 1107 (далі – Порядок).
Такий звіт включає відповідні розділи, а саме: Мета експертизи, Перелік наданих для експертизи матеріалів, Характеристика об`єкту експертизи, Перелік законодавчих та нормативно-правових актів з питань охорони праці та промислової безпеки на відповідність яким проводилася експертиза, Аналіз стану охорони праці та безпеки промислового виробництва об`єкту експертизи, Висновок за результатами експертизи.
У розділі «Перелік наданих для експертизи документів» серед іншого зазначені наступні документи: Графік проведення перевірок стану охорони праці в ПП «МОБІЛТРАНС.» працівниками відділу охорони праці затверджена директором; Графік проведення огляду будівель та споруд затверджена директором; Перелік професій, з яких проводиться професійна підготовка, перепідготовка та підвищення кваліфікації працівників ПП «МОБІЛТРАНС», затверджена директором; Лист Управління Держпраці у Житомирський області про державну реєстрацію об`єкта підвищеної небезпеки; Декларація безпеки об`єкта підвищеної небезпеки; Розроблений та затверджений План локалізації та ліквідації аварійних ситуацій та аварій ПП «МОБІЛТРАНС» узгоджений Управлінням ДСНС України в Житомирський області; Особисті картки обліку спеціального одягу, спеціального взуття та інших засобів індивідуального захисту (ЗІЗ) (відповідно до Додатку №1 Мінімальні вимоги безпеки і охорони здоров`я при використанні працівниками засобів індивідуального захисту на робочому місці); Матеріали медогляду працівників підприємства, картки медичного огляду операторів ПЗП, видані Центром профілактичної медицини; Матеріали на проведення атестації робочих місць; Матеріали на проведення ПФЕ станом копії висновків психофізіологічної експертизи оператор заправних станцій, тощо.
Отже, для отримання дозвільного документу Дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та на роботи з відповідним обладнанням, які обов`язкові для здійснення роздрібної торгівлі пальним ПП «Мобілтранс.» необхідно підготувати, розробити, затвердити та подати перелік документів, визначених законодавством.
Як підтверджується матеріалами справи та не спростовано відповідачем, саме такі послуги і було надано позивачу ФОП ОСОБА_14 . Дана обставина підтверджується відповідним договором та актом приймання-передачі наданих послуг від 26.12.2022 р. і відповідно свідчить про наявність безпосереднього зв`язку між наданими послугами та господарською діяльністю позивача.
Окрім того, як встановлено судовою колегією, згідно запитів контролюючого органу під час проведення планової перевірки відповідні документи не витребовувались. 
Згідно Акту № 2 про надання копій документів на запит контролюючого органу від 17.10.2023 року підприємством було надано та в подальшому такі документи були відображені в акті планової перевірки, а саме: Дозволи на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами для об`єкта ІІ групи №UA18040190010115253-ІІ-0005Ж від 03.03.2023 року, №1810136600-743 від 17.04.2020 року, №1810136600-741 від 17.04.2020 року.
Відповідно до наданих представником позивача пояснень, судовою колегією встановлено, що для отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами для об`єкта ІІ групи №UA18040190010115253-ІІ-0005Ж від 03.03.2023 року, відповідно до вимог діючого законодавства, необхідно було розробити, затвердити та погодити:
- оцінку впливу викидів забруднюючих речовин на стан забруднення атмосферного повітря;
- проект по обгрунтуванню розміру санітарно - захисної зони для АЗС/АГЗП за адресою: 10001, Житомирська обл, м.Житомир, проспект Незалежності, 11-А;
- звіт по інвентаризації викидів забруднюючих речовин (ЗР) та розрахунку обсягів викидів ЗР для отримання дозволу на викиди по АЗС/АГЗП за адресою: 10001, Житомирська обл, м.Житомир, проспект Незалежості, 11-А;
- розробку звіту по інвентаризації викидів забруднюючих речовин (ЗР) та розрахунку обсягів викидів ЗР для отримання дозволу на викиди по АЗС/АГЗП за адресою: 10001, Житомирська обл, м.Житомир, проспект Незалежості, 11-А.;
- розробку звіту з оцінки впливу на довкілля “Діяльність автомобільної заправної станції (АЗС) з автомобільним газозаправним пунктом (АГЗП) за адресою: м.Житомир, проспект Незалежності, 11-А”;
- розробка декларації на відходи та паспортів відходів (5 видів.)
Лише після розроблення та погодження вище вказаних документів надається відповідний дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами для об`єкта ІІ групи №UA18040190010115253-ІІ-0005Ж від 03.03.2023 року без якого підприємство не має право здійснювати відповідну діяльність.
В даному випадку вищевказані послуги були надані позивачу ФОП ОСОБА_15 , що підтверджено наявними в матеріалах справи договорами та актами приймання-передачі наданих послуг, що підтверджує безпосередній зв`язок надання таких послуг господарській діяльності ПП «МОБІЛТРАНС.» та правомірність віднесення на витрати відповідних послуг.
Стосовно висновків суду першої інстанції про безпідставність віднесення позивачем витрат по договору №01/05-23 від 01.05.2023 у сумі 500000 грн до витрат на збут, судова колегія зазначає наступне. 
Так, за умовами Договору №01/05-23 від 01.05.2023, замовник (ПП «Мобілтранс») доручає, а Виконавець (ФОП ОСОБА_16 ) бере на себе зобов`язання надати послуги (надалі - “Послуги)”: 1.1.1. послуги пов`язані із перевезенням (транспортні операції); розроблення маршруту перевезення; пошук Перевізника; організація забезпечення відправлення та одержання вантажу; інші операції, пов`язані з перевезенням. 1.1.2. здійснювати пошук потенційних споживачів (покупців) палива для автотранспорту.
Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, видами діяльності ПП "Мобілтранс." є: 47.30 Роздрібна торгівля пальним (основний); 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами; 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 77.12 Надання в оренду вантажних автомобілів; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт - Діяльність автомобільного вантажного транспорту.
Цей підклас включає: перевезення різних вантажів, у тому числі меблів, лісоматеріалів, тварин, автомобілів, великовагових та небезпечних вантажів, тощо.
Позивач зазначає, що ПП «Мобілтранс.» має діючу міжнародну ліцензію на перевезення небезпечних вантажів як для особистих потреб так і надаючи послуги з перевезення. Наявність відповідного вантажного транспорту та надання послуг з перевезення підтверджується актом планової перевірки складеного контролюючим органом.
Враховуючи дані обставини, колегія суддів погоджується з доводами апелянта - позивача у справі, що замовлення послуг у ФОП ОСОБА_16 пов`язаних із перевезенням (транспортні операції); розроблення маршруту перевезення; організація забезпечення відправлення та одержання вантажу; інші операції, пов`язані з перевезенням, є безпосередньо пов`язаними з господарською діяльністю ПП «МОБІЛТРАНС.». Крім цього, це підтверджується відповідними первинними документами, до оформлення яких у контролюючого органу зауважень не було.
Щодо висновку суду першої інстанції стосовно безпідставності віднесення позивачем до витрат по оренді приміщення у ФОП Суходольська згідно договору № 12 від 01.02.2022 до витрат на збут в сумі 918000 грн., судова колегія приймає до уваги наступне.
Так, згідно класифікації видів економічної діяльності (КВЕД-2010) до класу 68.20 відносять: надання в оренду та управління власним або орендованим нерухомим майном:
- багатоквартирними будівлями та житлом;
- нежитловими будівлями, у т.ч. виставковими залами, складськими приміщеннями;
- земельними ділянками;
- надання будівель, упоряджених або неупоряджених квартир чи апартаментів для довготермінового використання зазвичай на умовах щомісячної або річної оплати.
Між ФОП Суходольська (орендодавець) та ПП «Мобілтранс» (орендар) укладено Договір № 12 від 01.02.2022 оренди нежитлового приміщення: будівлі багатофункціонального комплексу на першому поверсі, загальною площею 300 кв.м., що безпосередньо відноситься до даного КВЕДу, а значить безпосередньо відноситься до господарської діяльності ПП «МОБІЛТРАНС.», адже підприємство здійснює не лише діяльність з роздрібної торгівлі пальним відповідно до основного КВЕДу.
З аналогічних підстав, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність віднесення позивачем витрат у розмірі 588000 грн по оренді приміщення у ФОП ОСОБА_17 згідно договору №1-22 від 02.01.2022 до витрат на збут та зазначає наступне.
Як слідує з матеріалів справи, між ФОП ОСОБА_17 (орендодавець) та ПП «Мобілтранс.» (орендар) було укладено договір № 1-22 від 02.01.2022 оренди приміщення (т. 1 а.с. 128-129) за умовами якого орендар зобов`язується прийняти у строкове платне користуванням приміщення бетонно-змішувального вузла літ «И», цех 3-1 за адресою: вул. Жуйка, буд 43, що безпосередньо відноситься до даного КВЕДу, а значить безпосередньо відноситься до господарської діяльності ПП «МОБІЛТРАНС.», з врахуванням того, що підприємство здійснює не лише діяльність з роздрібної торгівлі пальним відповідно до основного КВЕДу.
Крім того, орендоване приміщення знаходиться безпосереднього на території АЗС, яке використовується у діяльності ПП «МОБІЛТРАНС.» для здійснення господарської діяльності з роздрібної та оптової торгівлі пальним та безпосередньо оглядалося представниками контролюючого органу під час інвентаризації без зауважень.
Згідно п. 5 розділу ІІ Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 14 "Оренда" (затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28 липня 2000 року №181 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 серпня 2000 р. за №487/4708) (далі – ПСБО 14) належна плата за користування об`єктом операційної оренди визнається витратами згідно з Національним положенням (стандартом) бухгалтерського обліку 16 "Витрати", затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 року №318, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 19 січня 2000 року за №27/4248 (далі ПСБО 16), на прямолінійній основі протягом строку оренди або з урахуванням способу одержання економічних вигод, пов`язаних із використанням об`єкта операційної оренди. На суму заохочення орендаря щодо продовження або укладення нового договору оренди зменшуються протягом строку оренди його витрати з орендної плати.
Отже, ПСБО 14 передбачає два способи віднесення орендних платежів до витрат: або на прямолінійній основі протягом строку оренди або з урахуванням способу одержання економічних вигод, пов`язаних із використанням об`єкта операційної оренди.
Тобто, обраний підприємством спосіб віднесення орендних платежів до витрат на прямолінійній основі відповідає нормам ПСБО 14.
Згідно п.п. 5- 8 ПСБО 16 витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов`язань.
Витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.
Витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені. 
Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.
Якщо актив забезпечує одержання економічних вигод протягом кількох звітних періодів, то витрати визнаються шляхом систематичного розподілу його вартості (наприклад, у вигляді амортизації) між відповідними звітними періодами.
Згідно п. 17 ПСБО 16 витрати, пов`язані з операційною діяльністю, які не включаються до собівартості реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг), поділяються на адміністративні витрати, витрати на збут та інші операційні витрати.
Згідно п.19 ПСБО 16 витрати на збут включають такі витрати, пов`язані з реалізацією (збутом) продукції (товарів, робіт, послуг):
витрати пакувальних матеріалів для затарювання готової продукції на складах готової продукції;
витрати на ремонт тари;
оплата праці та комісійні винагороди продавцям, торговим агентам та працівникам підрозділів, що забезпечують збут;
витрати на рекламу та дослідження ринку (маркетинг);
витрати на передпродажну підготовку товарів;
витрати на відрядження працівників, зайнятих збутом;
витрати на утримання основних засобів, інших матеріальних необоротних активів,
пов`язаних зі збутом продукції, товарів, робіт, послуг (операційна оренда, страхування, амортизація, ремонт, опалення, освітлення, охорона);
витрати на транспортування, перевалку і страхування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів) відповідно до умов договору (базису) поставки;
витрати на гарантійний ремонт і гарантійне обслуговування;
витрати на страхування призначеної для подальшої реалізації готової продукції (товарів), що зберігається на складі підприємства;
витрати на транспортування готової продукції (товарів) між складами підрозділів (філій, представництв) підприємства;
інші витрати, пов`язані зі збутом продукції, товарів, робіт, послуг.
Як вбачається з матеріалів справи, основними видами діяльності позивача є КВЕД 47.30 Роздрібна торгівля пальним, КВЕД 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами, тобто позивач є торгівельним підприємством, отже кваліфікація всіх витрат з орендних платежів як витрат на збут не суперечить ПСБО 16.
Водночас, в контексті встановлених обставин, судова колегія вважає безпідставним посилання суду першої інстанції на постанову Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2022 у справі № 160/3364/19, адже
спірні правовідносини у цій справі не є подібними до правовідносин у справі № 160/3364/19.
Колегія суддів також враховує, що у спірних правовідносинах з фізичними особами - підприємцями, виконавці послуг - фізичні особи - підприємці є належним чином зареєстрованими суб`єктами господарювання, їх реєстрація на час вчинення господарських операцій не скасована, господарські операції з ними є реальними, оформленні належним чином складеними первинними документами і договорами, актами виконаних робіт, платіжними інструкціями, які відповідають вимогам ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні". Такі документи забезпечили розкриття змісту фактичних господарських операцій. Жодних кримінальних проваджень або судових вироків щодо їх фіктивності матеріали справи не містять.
Щодо податкового повідомлення - рішення від 29.12.2023 №00247890701, яким до ПП «Мобілтранс.» на підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст.54, п. 117.1 ст. 117 ПК України застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 9180 грн (код платежу 21081103), судова колегія зазначає наступне.
Так, відповідно до вказаного податкового повідомлення - рішення ПП «Мобілтранс.» у встановлені законодавством терміни не подано до податкового органу відомості по 10 об`єктах оподаткування за встановленою формою 20-ОПП; період фінансово-господарської діяльності платника податків, при здійсненні якої вчинено ці правопорушення 2017 рік - 1 півріччя 2023 року.
Згідно з п.63.3 ст.63 ПК України, з метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку).
Об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням, є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідним розділом цього Кодексу.
Платник податків зобов`язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцем обліку, повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з порядком обліку платників податків.
Зі змісту п.117.1 ст. 117 ПК України випливає, що відповідальність передбачена лише за:
- неподання у строки та у передбачених Податковим кодексом випадках заяв або документів для взяття на облік у відповідному контролюючому органі, реєстрації змін місцезнаходження чи внесення інших змін до своїх облікових даних;
- неподання виправлених документів для взяття на облік чи внесення змін;
- подання з помилками чи у неповному обсязі, неподання відомостей стосовно осіб, відповідальних за ведення бухгалтерського обліку та/або складення податкової звітності.
Пунктами 8.1 та 8.2 Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства Фінансів України від 09 грудня 2011 року №1588 (далі - Наказ № 1588), передбачено, що платник податків зобов`язаний повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючий орган за основним місцем обліку у порядку, встановленому цим розділом.
Пунктом 9.3 Порядку №1588 встановлено, що внесення змін до облікових даних платника податків відбувається через подання повідомлень за формами 1-ОПП, 1-ОПН, 5-ОПП. 
Отже, оскільки у розділі ІХ Порядку №1588, який має назву «Порядок внесення змін до облікових даних платників податків», взагалі не згадується Повідомлення 20-ОПП, то судова колегія доходить до переконання, що це повідомлення не має жодного відношення до зміни облікових даних платника податків.
Також, поза увагою суду першої інстанції залишився той факт, що порядок обліку об`єктів оподаткування та об`єктів пов`язаних із оподаткуванням винесений у Порядку №1588 в окремий розділ VIII, де і передбачено подання повідомлень за формою 20-ОПП.
Підсумовуючи викладене, судова колегія резюмує, що штрафні санкції не передбачені за неподання інформації про об`єкти оподаткування, або об`єкти пов`язані із оподаткуванням, а відтак, обов`язок подавати повідомлення за формою 20-ОПП дійсно існує, але штраф за його неподання, виходячи з вищезазначеного, не накладається.
Щодо податкового повідомлення – рішення від 29.12.2023 форми "ПН" №00247860701, яким до ПП «Мобілтранс.» застосовано штраф у розмірі 152382,15 грн, судова колегія зазначає наступне.
Так, відповідно до вказаного повідомлення - рішення ПП «Мобілтранс» не складено та не зареєстровано податкові накладні у Єдиному реєстрі податкових накладних, по операціях, що оподатковуються за нульовою ставкою, в кількості 51 штуки на загальну суму обсягу наданих послуг з міжнародного перевезення 3947277 грн.
Відповідно до Акту перевірки від 13.11.2023 ПП «Мобілтранс.» допущено порушення п.201.1 та п.201.10 ст. 201 Податкового кодексу України внаслідок не складання та не реєстрації податкових накладних в ЄРПН, що оподатковуються за нульовою ставкою, в кількості 51 штуки на загальну суму обсягу наданих послуг з міжнародного перевезення 3947277 грн, в тому числі по періодах: червень 2022 року - 372920 грн. (5 ПН): липень 2022 року - 597276 грн. (9 ПН); серпень 2022 року - 172200 грн. (2 ПН): вересень 2022 року - 1135168 грн. (14 ПН); жовтень 2022 року - 1589713 грн. (20 ПН); березень 2023 року - 80000грн. (1 ПН).
Як вбачається з розрахунку штрафних санкцій до податкового повідомлення – рішення від 29.12.2023 форми "ПН" №00247860701, суму штрафу розраховано відповідно до норм п.120 -1.2 п. 120-1 ст. 120 Податкового кодексу України.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, судова колегія зазначає наступне.
Пунктом 201.1 статті 201 ПК України визначено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
При здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені. У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом (пункт 201.10 статті 201 ПК України).
Як встановлено з матеріалів справи, позивачем були сформовані податкові накладні у кількості 51 шт, відображені у розрахунку штрафних санкцій, однак вони не були зареєстровані Приватним підприємством «Мобілтранс» в ЄРПН.
Так, стаття 120-1 ПК України визначає відповідальність за порушення строків реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та допущення помилок при зазначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної.
Відповідно до п.120-1.2 ст.120-1 ПК України відсутність реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції з постачання товарів/послуг, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість; податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції, що оподатковуються за нульовою ставкою, податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами "а" - "г" пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу), що зазначена в податковому повідомленні-рішенні, складеному за результатами перевірки контролюючого органу, - тягне за собою накладення на платника податку штрафу в розмірі 50 відсотків суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зазначеної у такій податковій накладній та/або розрахунку коригування до податкової накладної, або від суми податку на додану вартість, нарахованого за операцією з постачання товарів/послуг, якщо податкову накладну на таку операцію не складено. У разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних згідно з пунктом 201.16 статті 201 цього Кодексу штрафні санкції, передбачені цим пунктом, не застосовуються на період зупинення такої реєстрації до прийняття відповідного рішення щодо відновлення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування
У разі відсутності реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції з постачання товарів/послуг, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість, та/або податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції, що оподатковуються за нульовою ставкою, податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами "а" - "г" пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу, протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, що зазначена в податковому повідомленні-рішенні, складеному за результатами перевірки контролюючого органу, - тягне за собою накладення на платника податку штрафу в розмірі 5 відсотків обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 3400 гривень.
Системний аналіз викладених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що нездійснення платником податку на додану вартість протягом граничного строку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної складеної на операції, що оподатковуються за нульовою ставкою є підставою для застосування до такого платника штрафу за відсутність реєстрації податкових накладних та розрахунків коригування в ЄРПН.
Відповідно до розрахунку штрафу до податкового повідомлення-рішення, контролюючим органом застосовано до позивача штраф за відсутність реєстрації податкових накладних виходячи із розміру 5 відсотків обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 3400 гривень за відсутність реєстрації кожної із зведених податкових накладних за відповідний місяць.
Платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних в період дії мораторію, запровадженого п. 52-1 підрозділу 10 розділу XX “Перехідні положення” ПК України, а саме з 01 березня 2020 року по 26 травня 2022 року (тобто до дня набрання чинності Законом України “Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану”) за умови реєстрації такими платниками податкових накладних та розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних до 15.07.2022.
Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 16.04.2024 по справі № 460/21543/23.
Разом з тим, судом першої інстанції достеменно встановлено, а позивачем не спростовано, що спірні податкові накладні складені позивачем у період із 11.06.2022 по 23.10.2022, тобто поза межами дії мораторію.
До того ж, в межах спірних правовідносин позивач - апелянт по справі, не заперечує викладені у Акті від 13.11.2023 обставини та висновки, однак вважає, що застосування до платників ПДВ штрафу за порушення граничних строків реєстрації податкових накладних, які не надаються покупцю, не є пропорційним державним втручанням у право платника податків на мирне володіння майном, адже такі дії платника не завдають шкоди ані бюджету, ані контрагентам.
В даному випадку, суд першої інстанції вірно визнав вказану позицію позивача такою, що суперечить вимогам ПК України, якими чітко встановлено відповідальність за відсутність реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної складеної на операції, що оподатковуються за нульовою ставкою.
Відтак, оскільки документальною перевіркою встановлено порушення позивачем вимог ПК України щодо 51 ПН, то відповідно і розмір штрафної санкції, визначеної у оскаржуваному податковому повідомлення - рішенні становить 152382,15 грн, тобто 5% обсягу постачання (без ПДВ), але не більше ніж 3400,00 грн за кожну не зареєстровану податкову накладну на операції, що оподатковуються за нульовою ставкою.
Враховуючи викладене, судова колегія повністю погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову в цій частині.
Враховуючи наведене вище, колегія суддів дійшла висновку, що у справі, яка розглядається, відповідачем частково доведено у передбаченому процесуальним законом порядку наявність підстав для притягнення позивача до відповідальності за порушення норм податкового законодавства.
В свою чергу, позивачем частково спростовано доводи відповідача та висновки суду першої інстанції, шляхом часткового доведення правомірності та обгрунтованості заявлених ним вимог.
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору не в повному обсязі встановив фактичні обставини справи та не надав їм належної правової оцінки, а доводи апеляційної скарги позивача частково спростовують висновки суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог та дають правові підстави для часткового скасування оскаржуваного судового рішення.
Відтак, апеляційну скаргу позивача слід задовольнити частково, а апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, оскільки доводи останньої фактично дублюють доводи, наведені у відзиві на позовну заяву, які були належним чином досліджені судом першої інстанції та отримали повну та об`єктивну оцінку, з якою погоджується і суд апеляційної інстанції.
У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що необхідно скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмовлених позовних вимог та прийняти в цій частині нову постанову про часткове задоволення позову. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Житомирській області залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Мобілтранс." задовольнити частково.
Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25 липня 2025 року скасувати в частині відмовлених позовних вимог щодо визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень. 
Ухвалити в цій частині нову постанову, якою частково задовольнити позовні вимоги Приватного підприємства "Мобілтранс.".
Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 29.12.2023 року:
№00247920701 від 29.12.2023 в частині збільшення суми грошового зобов`язання за платежем: податок на прибуток на 4252013,00 грн, з яких: 3444398,00 грн за податковим зобов`язанням та 807615,00 штрафні (фінансові) санкції; 
№00247890701, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 9180 грн.
В задоволенні решти вимог апеляційної скарги Приватного підприємства "Мобілтранс." відмовити.
В решті рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 25 липня 2025 року залишити без змін. 
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст. 328, 329 КАС України.

Головуючий	 		Біла Л.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Гонтарук В. М.    Моніч Б.С.