Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2026 року Справа№200/9752/25 

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Черникової А.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язати вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якому просить суд:
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та не виплати позивачу грошового забезпечення та додаткової винагороди, у розмірі 100 000,00 грн за період з 12.02.2025 по 06.06.2025 за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування за станом здоров`я, за висновком постановою військово-лікарської комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, одержаним 13.02.2024 року;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, збільшену до 100 000,00 грн за період з 12.02.2025 по 06.06.2025 за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустці за станом здоров`я, за висновком постановою військово-лікарської комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, одержаним 13.02.2024 (з урахуванням нарахованої та виплаченої додаткової винагороди за цей період).
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що військова частина НОМЕР_1 протиправно не нараховувала та не виплатила під час військової служби позивачу грошове забезпечення, зокрема, всупереч чинному законодавству України за період з 12.02.2025 по 06.06.2025 позивачу не була виплачена додаткова винагорода, передбачена Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" у розмірі до 100 000 гривень пропорційно дням за час стаціонарного лікування, а саме з 12.02.2025 по 06.06.2025 включно, за кожен місяць з урахуванням раніше проведених.

Ухвалою суду від 15 грудня 2025 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Представник відповідача надав відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог з підстав, що позивач не надавав до відповідача документів медичного характеру про необхідність продовження лікування більше 4 місяців поспіль.
Отже, після спливання терміну в 4 місяці від початку лікування, починаючи з 01.06.2024 позивач не має юридичного права на отримання додаткової грошової винагороди з розрахунку 100 000 грн за період лікування після отриманого поранення та отримання грошового забезпечення так як не надав відповідачу відповідної довідки військово-лікарської комісії про потребу у тривалому лікуванні і відповідач не видавав наказ про продовження відповідних виплат позивача за період тривалого лікування.
Таким чином, зважаючи на пропущений термін проведення огляду військово-лікарською комісією для вирішення питання про потребу у тривалому лікуванні вказаний у абз. 1 п. 11 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців» підстави для виплати відсутні. 

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 звільнений з військової служби, ветеран, особа з інвалідністю внаслідок війни, перед звільненням проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .
13.02.2024 під час виконання бойового завдання ОСОБА_1 отримав поранення під час виконання бойового завдання в складі підрозділу військової частини НОМЕР_1 , а саме поблизу населеного пункту АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) № 1372 від 18.02.2024. 
Згідно з довідкою військово-лікарської комісії № 443/1942 від 26.03.2024 поранення пов`язане із захистом Батьківщини та згідно з Класифікатором розподілу травм за ступенем тяжкості травма відноситься до тяжких.
13.02.2024 ОСОБА_1 було надано невідкладну медичну допомогу, про що свідчить первинна медична карта (форма 100) від 13.02.2024 та медична карта № 1269 Ф. № 300 від 13.02.2024.
З 14.02.2024 по 06.06.2025 позивач перебував на стаціонарному лікуванні, а саме: 
з 14.02.2024 по 16.02.2024 перебував на стаціонарному лікуванні у військово- медичному клінічному центрі Північного регіону 61058, м. Харків, що підтверджується Випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 1896;
з 17.02.2024 по 08.03.2024 перебував на стаціонарному лікуванні у військово- медичному клінічному центрі Західного регіону, м. Львів, що підтверджується Епікризом (перевідним в інший лікувальний заклад) від 08.03.2024;
з 08.03.2024 по 26.03.2024 перебував на стаціонарному лікуванні у Військовій частині НОМЕР_3 у АДРЕСА_2 , що підтверджується випискою із медичної карти хворого №613 від 26.03.2024;
з 26.03.2024 по 25.04.2024 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Лікарня святого Мартина» у м. Мукачево згідно з випискою з медичної карти стаціонарного хворого № 6231/2024 від 25.04.2024;
з 25.04.2024 по 26.04.2024 перебував на стаціонарному лікуванні у Військовій частині НОМЕР_3 у АДРЕСА_2 , що підтверджується випискою із медичної карти хворого № 1006 від 26.04.2024.
В цьому ж закладі проходив огляд військово-лікарської комісії, яка визначила потребу у подальшому лікуванні (реабілітації) на 60 днів, що підтверджується Довідкою ВЛК № 619/2753 від 26.04.2024.
З 27.04.2024 по 19.07.2024 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП “1 територіальне медичне об`єднання м. Львова”, що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 38664 від 20.05.2024, випискою № 45284 від 13.06.2024, випискою № 53461 від 03.07.2024, випискою № 59970 від 19.07.2024. 
18.07.2024 проходив огляд військово-лікарською комісію, яка визначила потребу у подальшому лікуванні (реабілітації) на 30 днів, що підтверджується довідкою ВЛК № 753 від 18.07.2024.
3 19.07.2024 по 29.07.2024 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Львівський обласний госпіталь ветеранів війни та репресованих ім. Ю. Липи», що підтверджується випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 2500 від 29.07.2024. 3 29.07.2024 по 16.08.2024 перебував на стаціонарному лікуванні (реабілітації) медичному центрі благодійної організації «БЛАГОДІЙНИЙ ФОНД «СУПЕРЛЮДИ»», м. Винники Львівської області, що підтверджується Випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 171 від 16.08.2024. 
З 16.08.2024 Ягодка Є.І. перебуває на стаціонарному лікуванні у КНП «Львівський обласний госпіталь ветеранів війни та репресованих ім. Ю. Липи», що підтверджується хворого стаціонарного картою стаціонарного хворого № 2857/550 та Довідкою № 1350 від 21.08.2024.
19.08.2024 за результатами медичного огляду ВЛК КНП ЛОР «Львівський обласний госпіталь ветеранів війни та репресованих ім. Ю. Липи» визначила потребу в тривалому лікуванні та протезуванні, що підтверджується Довідкою ВЛК №4167 від 19.08.2024. 
3 16.08.2024 по 18.12.2024 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Львівський обласний госпіталь ветеранів війни та репресованих ім. Ю. Липи», що підтверджується Випискою № 2857 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) від 13.09.2024, Випискою № 2857 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) від 30.09.2024, Перевідним епікризом із медичної карти стаціонарного хворого № 1812/3533 від 18.12.2024. 3 18.12.2024 по 23.12.2024 перебував на стаціонарному лікуванні в Обласному комунальному некомерційному підприємстві «Чернівецька лікарня швидкої медичної допомоги», що підтверджується Випискою № 20418 із медичної карти стаціонарного хворого та Перевідним епікризом № 20418.
З 23.12.2024 по 18.04.2025 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП ВМР «Вашківецька лікарня реабілітації та паліативної допомоги з поліклінічним відділенням», що підтверджується Виписним епікризом № 1073/708 та Виписним епікризом № 83/51. 
3 19.04.2025 по 21.04.2025 перебував на ППД у розпорядженні в/ч НОМЕР_1 де отримав Направлення № 220 до в/ч НОМЕР_4 (Житомирський військовий шпиталь) на медичний огляд ВЛК з метою надання відпустки за станом здоров`я і отримав там Направлення № 451 до КНП «Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф. Гербачевського» Житомирської обласної ради на стаціонарне лікування. 
3 21.04.2025 по 26.04.2025 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф. Гербачевського» Житомирської обласної ради що підтверджується Випискою-епікризом із медичної карти стаціонарного хворого № 14618[25].
27.04.2025 перебував на ППД у розпорядженні в/ч НОМЕР_2 , де отримав Направлення № 757 на стаціонарне лікування. 
3 28.04.2025 по 06.06.2025 перебував на стаціонарному лікуванні у КНП «Львівський обласний госпіталь ветеранів війни та репресованих ім. Ю. Липи», що підтверджується Випискою із медичної карти стаціонарного № 9115.
Додатково підтверджено, що під час проходження лікування проходив медичні огляди військово-лікарськими комісіями, що підтверджується відповідними Довідками та Постановами військово-лікарських комісій.
Довідками військово-лікарських комісій також підтверджується необхідність довготривалої реабілітації з продовженням терміну лікування, зокрема Довідкою № 486 від 30.01.2025, Довідкою № 497 від 18.02.2025, Довідкою № 521 від 14.03.2025, Довідкою № 528 від 28.03.2025, Довідкою № 534 від 04.04.2025, Довідкою № 537 від 11.04.2025.
04.07.2025 позивач звернувся до військової частини НОМЕР_1 з рапортом, в якому просив підготувати та подати відповідні накази до фінансового відділу військової частини та виплатити йому, зокрема, і додаткову винагороду за період лікування після отриманого поранення, а саме з 14.02.2025 по 06.06.2025 включно.
У долученій до матеріалів справи відповіді відповідача № 815/8081 від 23.08.2025 на звернення позивача пояснень щодо питання виплати за період стаціонарного лікування з 14.02.2025 по 06.06.2025 не надано. 

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України установлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон України № 2232-ХІІ) передбачено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Згідно п. 1 ст. 9 Закону України № 2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Пунктами 2 - 4 цієї правової норми встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Відповідно до першого абзацу пункту 11 статті 10-1 Закону № 2011-ХІІ військовослужбовцю на підставі висновку військово-лікарської комісії надається відпустка для лікування у зв`язку з хворобою або відпустка для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) із збереженням грошового та матеріального забезпечення. Тривалість такої відпустки визначається характером захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва). Відпустка надається без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець. Загальний час безперервного перебування військовослужбовця в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою або у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) становить не менше тижня та не може перевищувати в цілому чотирьох місяців підряд (крім випадків, коли законодавством передбачено більш тривалі строки перебування на лікуванні). У разі направлення військовослужбовця на лікування за кордон у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, загальний час його перебування на лікуванні за кордоном, включаючи час переміщення з одного іноземного закладу охорони здоров`я до іншого та час очікування між плановими хірургічними втручаннями, не може перевищувати дванадцяти місяців підряд.
Наказом Міністра оборони України № 260 від 07 червня 2018 року затверджений Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260) (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно з першим-третім абзацами пункту 9 розділу І Порядку № 260 виплата грошового забезпечення за останніми займаними посадами зберігається за час відряджень, а також надання оплачуваних відповідно до чинного законодавства України відпусток.
Грошове забезпечення за останніми займаними посадами виплачується за період звільнення від виконання службових обов`язків у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в лікарняних закладах та у відпустці для лікування у зв`язку з хворобою (відпустці за станом здоров`я) (далі - відпустка для лікування у зв`язку з хворобою), але не більше чотирьох місяців із дня вибуття з військової частини (крім випадків, передбачених чинним законодавством України, більш тривалих строків перебування на лікуванні).
Грошове забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні в лікарняних закладах виплачується на підставі висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії), рішення командира військової частини про продовження перебування в лікарняних закладах та відповідно до вимог чинного законодавства.
Відповідно до пункту 17 розділу І Порядку № 260 на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.
Відповідно до пункту 11 розділу XXXIV Порядку № 260 у період дії воєнного стану до наказів про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень також включаються військовослужбовці, які, зокрема, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою або каліцтвом), отриманим після введення воєнного стану та пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку з отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії, - за весь час (періоди) перебування на такому лікуванні або у відпустці.
Згідно з пунктом 12 розділу XXXIV Порядку № 260 підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди в розмірі 100 000 гривень у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), форму якої визначено додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини.
Пунктом 1-1 постанови Кабінету Міністрів України «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» від 28 лютого 2022 року №168 (далі Постанова № 168), в редакції Постанови № 386 від 09 серпня 2023 року, установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту (далі - військовослужбовці), які беруть безпосередню участь у бойових діях або здійсненні заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах їх здійснення, на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, щомісяця виплачується додаткова винагорода у розмірі 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
09 серпня 2023 року до Постанови № 168 постановою Кабінету Міністрів України № 386 внесено зміни, згідно з якими Постанову № 168 доповнено пунктом 1-2.
Відповідно до пункту 1-2 Постанови № 168 виплата додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.
Відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які:
у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії;
захоплені в полон (крім тих, які добровільно здалися в полон) або є заручниками, а також інтерновані в нейтральні держави або безвісно відсутні (у разі, коли зазначені події сталися як до введення воєнного стану, так і після його введення);
загинули (померли) внаслідок отриманого після введення воєнного стану поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини (виплата здійснюється за весь місяць, у якому особа загинула (померла), що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Так, з урахуванням змін до Постанови № 168 постановою Кабінету Міністрів України № 386 від 09 серпня 2023 року, відповідно до наказів про виплату додаткової винагороди у розмірі 100 000 гривень до таких наказів включаються особи, зазначені у пунктах 1 та 1-1, у тому числі такі, які, зокрема, у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а для поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту - із участю у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Таким чином, додаткова винагорода у розмірі 100 000,00 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні виплачується військовослужбовцям, зокрема, тим, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
При цьому, для виплати додаткової винагороди у розмірі 100 000,00 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, на період дії воєнного стану, немає обов`язкової умови щодо безперервного перебування особи на стаціонарному лікуванні.
Тобто, у разі повторного та кожного наступного перебування військовослужбовця на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), за медичними показниками отриманого раніше поранення (контузії, травми, каліцтва), пов`язаного із захистом Батьківщини, виплата додаткової винагороди здійснюється у розмірі 100 000,00 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні.
Підставою для видання наказу про виплату додаткової винагороди у розмірі 100 000,00 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, є довідка про обставини травми, видана командиром військової частини, де проходить службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення під час захисту Батьківщини. Така довідка видається відповідно до наказу командира військової частини.
При цьому, аргументи відповідача щодо відсутності у позивача висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії) для прийняття командиром військової частини рішення про виплату позивачу грошового забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні в лікарняних закладах, суд вважає неприйнятними, оскільки відсутність зазначеного висновку не може обмежувати право позивача на отримання належного йому грошового забезпечення, зокрема, додаткової винагороди у розмірі 100 000,00 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні, передбаченої Постановою № 168, за періоди з 12.02.2025 року по 06.06.2025.
З аналізу наведених норм Постанови № 168 вбачається встановлення лише дві умови, необхідні для виплати збільшеної до 100 000 гривень винагороди, за час перебування на лікуванні в закладах охорони здоров`я, а саме:
- пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва), із захистом Батьківщини;
- факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення.
При цьому, Постанова № 168 не містить жодних обмежень щодо періоду та/або кількості перебувань на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я, пов`язаних із пораненням, одержаним під час захисту Батьківщини, за які виплачується збільшена до 100 000 гривень винагорода.
Також суд наголошує, що згідно з дослідженою медичною документацією (виписками із медичної карти стаціонарного хворого), позивач проходив безперервне лікування саме в умовах стаціонару у період з 12.02.2025 року по 06.06.2025, що відповідачем не заперечується.
Крім того, таке лікування відбувалося у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, а саме отриманням позивачем 13.02.2024 тяжкої травми, що підтверджується відповідним діагнозом, зазначеним у виписках з медичної карти стаціонарного хворого.
Тобто, обидві умови (пов`язаність поранення (контузії, травми, каліцтва) із захистом Батьківщини та факт перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок такого поранення) у даних спірних правовідносинах дотримані та підтверджуються копіями медичних документів, які містяться в матеріалах справи.
Відтак, позивач має право на отримання додаткової винагороди у розмірі 100000,00 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні, яка передбачена Постановою № 168, за період з 12.02.2025 року по 06.06.2025.
При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).
Інші доводи та заперечення сторін не спростовують вище встановленого судом та не мають визначального значення для вирішення спору по суті.
Судом враховується, що згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно положень ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Системно проаналізувавши приписи законодавства України, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.
Зважаючи на те, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відтак судові витрати зі сплати судового збору в порядку ст. 139 КАС України не підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 9, 14, 73 - 78, 90, 143, 242-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язати вчинити певні дії задовольнити повністю.
Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування та не виплати позивачу грошового забезпечення та додаткової винагороди, у розмірі 100 000,00 грн за період з 12.02.2025 року по 06.06.2025 за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустці для лікування за станом здоров`я, за висновком постановою військово-лікарської комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, одержаним 13.02.2024 року.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити позивачу додаткову винагороду, збільшену до 100 000,00 грн за період з 12.02.2025 по 06.06.2025 за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я та у відпустці за станом здоров`я, за висновком постановою військово-лікарської комісії у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, одержаним 13.02.2024 (з урахуванням нарахованої та виплаченої додаткової винагороди за цей період).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/). 

Суддя А.О.Черникова