ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 року 
м. Київ
справа № 440/2947/24
адміністративне провадження № К/990/44476/24
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Желєзного  І.  В.,
суддів: Білак  М.  В., Мельник-Томенко  Ж.  М., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01 липня 2024 року (суддя Кукуба  О.  О.) та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 07  листопада 2024 року (судді: Подобайло  З.  Г., Чалий  І.  С., Катунова  В.  В.) у справі №  440/2947/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування
1. У березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - Військова служба правопорядку), у якому просив:
- визнати протиправними дії відповідача щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 з 20 травня до 31 грудня 2023 року грошового забезпечення та належних у вказаних період виплат: матеріальної допомоги для оздоровлення за 2023 рік та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік без урахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» на 1 січня 2023 року;
- зобов`язати відповідача здійснити ОСОБА_1 з 20 травня до 31 грудня 2023  року перерахунок грошового забезпечення (основних та додаткових його складових), грошової допомоги для оздоровлення за 2023 рік та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік, визначивши їх розмір, виходячи з розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, розрахованим шляхом множення розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» на 1 січня 2023 року на відповідні тарифні коефіцієнти відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня              2017 року №  704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі - Постанова № 704), та провести їх виплату з урахуванням раніше сплачених сум.
2. На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 указав, що проходив службу у Військова служба правопорядку. На думку позивача, за час проходження військової служби з 20 травня до 31 грудня 2023 року йому не в повному обсязі виплачене грошове забезпечення, а саме без урахування збільшення посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2023 року, на відповідний тарифний коефіцієнт. 
3. ОСОБА_1 також зазначив, що його звернення щодо перерахунку грошового забезпечення відповідач залишив без задоволення.
4. Уважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій та їх обґрунтування
5. Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 01 липня 2024  року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 07 листопада 2025 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
6. Суд першої інстанції указав, що з 20 травня 2023 року чинна редакція пункту 4 Постанови №  704 не передбачає застосування прожиткового мінімуму, встановленого на 1 січня відповідного календарного року при розрахунку розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб. 
7. Як наслідок, відповідач правомірно обчислив розмір грошового забезпечення позивача за період з 20 травня по 31 грудня 2023 року (у тому числі з урахуванням грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік) виходячи з розрахунковою величини, визначеної Урядом, у розмірі 1762 гривні.
8. Залишаючи без змін рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01 липня 2024  року, Другий апеляційний адміністративний суд указав, що, переглянувши рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку в межах вимог та доводів апеляційної скарги позивача, відповідно до частини першої статті 308 КАС України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову
Короткий зміст та обґрунтування наведених в касаційній скарзі вимог
9. Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій послався на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України та зазначив про відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме виплати грошового забезпечення військовослужбовцям з урахуванням розмірів «посадового окладу» та «окладу за військовим званням», визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України на 01 січня календарного року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з пунктом 4 Постанови № 704 з урахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі №  826/6453/18 після прийняття Постанови №  481.
10. На переконання скаржника, при розрахунку розміру грошового забезпечення військовослужбовців, посадові оклади, оклади за військовим званням з 20 травня 2023 року (дня набрання чинності Постанови №  481)т повинні розраховуватись в порядку, встановленому пунктом 4 Постанови №  704, яка діяла до внесених змін.
11. На підставі викладеного скаржник просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01 липня 2024 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 07 листопада 2024 року, та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Позиція інших учасників справи
12. У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_1 , Військова служба правопорядку зазначила, що відповідно до вимог чинного законодавства розмір посадового окладу, окладу за військовим званням позивачу розраховувався виходячи з розміру 1762 грн та визначався шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 14 Постанови №  704. Отже, Військова служба правопорядку діяла на підставі та в межах, наданих їй повноважень, в інтересах служби та у спосіб, передбачений чинним законодавством.
13. Вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій правильно встановили обставини справи та ухвалили судові рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
14. У зв`язку з викладеним відповідач просив касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
Рух касаційної скарги
15. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду ухвалою від 02 грудня 2024 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01 липня 2024 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 07 листопада 2024 року у справі № 440/2947/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової служби правопорядку про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, та витребував із Полтавського окружного адміністративного суду матеріали адміністративної справи №  440/2947/24.
16. Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду справу №  440/2947/24 призначено до касаційного розгляду в порядку письмового провадження.
Обставини справи, установлені судами попередніх інстанцій 
17. ОСОБА_1 з 30 березня 2022 року проходить військову службу у Військовій службі правопорядку.
18. Довідкою відповідача від 16 лютого 2024 року №  43 підтверджено, що грошове забезпечення ОСОБА_1 у 2023 році відповідач нараховував з урахуванням в якості розрахункової величини - 1762 гривні.
19. 16 лютого 2024 року позивач звернувся до відповідача з рапортом, у якому просив здійснити перерахунок грошового забезпечення за період з 20 травня по 31  грудня 2023 року, грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік, з урахуванням посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01  січня 2023 року (2684 грн), на відповідний тарифний коефіцієнт.
20. Листом від 18 лютого 2024 року вих. №  482 відповідач повідомив позивача про відсутність правових підстав для перерахунку його грошового забезпечення за період з 20 травня по 31 грудня 2023 року (у тому числі з урахуванням грошової допомоги на оздоровлення за 2023 рік, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік), оскільки нарахування та виплата грошового забезпечення за спірний період проведені на підставі положень чинної норми пункту 4 Постанови № 704 (у редакції Постанови №  481), якою визначено нову розрахункову величину для обчислення грошового забезпечення -                   1762 гривні.
21. Не погодившись із наведеною позицією відповідача, позивач звернувся до суду із цим позовом.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ У СКЛАДІ КОЛЕГІЇ СУДДІВ КАСАЦІЙНОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ
Релевантні джерела права й акти їх застосування. Оцінка висновків судів першої та апеляційної інстанцій, рішення яких переглядаються, та аргументів учасників справи
22. Відповідно до частини першої статті 341 КАС України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, що стали підставою для відкриття касаційного провадження, і перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи.
23. Згідно із частиною другою статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, які не були встановлені судом першої чи апеляційної інстанції; вирішувати питання щодо достовірності доказів; надавати перевагу одним доказам над іншими; збирати чи приймати нові докази або додатково перевіряти їх.
24. На підставі частини третьої статті 341 КАС України суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, зокрема, якщо необхідно врахувати висновок про застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
25. У справі, що розглядається, ОСОБА_1 просить визнати протиправними дії Військової служби правопорядку щодо обчислення і виплати позивачу з 20 травня до 31 грудня 2023 року грошового забезпечення та належних у вказаних період виплат: матеріальної допомоги для оздоровлення за 2023 рік та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2023 рік без урахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» на 1 січня 2023 року, та зобов`язати відповідача здійснити позивачу відповідний перерахунок та провести їх виплату з урахуванням раніше сплачених сум.
26. Полтавський окружний адміністративний суд рішенням від 01 липня 2024  року, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 07 листопада 2025 року, відмовив ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог.
27. Отже, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суд  перевіряє оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги позивача щодо наявності у нього права на перерахунок грошового забезпечення з 20 травня до 31 грудня 2023 року.
28. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
29. Частинами першою-третьою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року №  2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) передбачено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
До складу грошового забезпечення входять:
посадовий оклад, оклад за військовим званням;
щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);
одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
30. 30 серпня 2017 року Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 704, якою затверджено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1; схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14.
31. 21 лютого 2018 року Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову № 103, якою внесено зміни до Постанови № 704, зокрема, пункт 4 викладено в новій редакції: установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14 (пункт 6 Постанови № 103).
32. Постанова № 103 набула чинності 24 лютого 2018 року.
33. На момент набрання чинності Постановою № 704 (01 березня 2018 року) пункт  4 вже був викладений в редакції змін, викладених згідно з пунктом 6 Постанови № 103, відповідно передбачав, що при обчисленні розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу використовується такий показник як розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01  січня 2018 року.
34. Водночас текст примітки, зокрема, додатків 1, 14 до Постанови № 704 - у зв`язку з прийняттям Постанови № 103 - не змінився, відповідно виникла неузгодженість тексту примітки з положеннями пункту 4 Постанови № 704 в редакції, викладеній згідно з пунктом 6 Постанови № 103.
35. Кабінет Міністрів України постановою від 28 жовтня 2020 року № 1038 «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2006 року №  1644 і від 30 серпня 2017 року № 704» виправив цю неузгодженість, виклавши, зокрема, примітку до додатку 1 до Постанови № 704 в новій редакції: « 1. Посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються в порядку, встановленому пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704. У разі коли розмір окладу визначено у гривнях з копійками, цифри до                            4,99 відкидаються, від 5 і вище заокруглюються до 10 гривень.». В аналогічній редакції викладена також і примітка додатку 14 до Постанови № 704.
36. Разом з тим, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від           29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18 визнано протиправним та скасовано пункт 6 Постанови № 103, яким були внесені зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України № 704.
37. Наведене свідчить, що з дати прийняття постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18 відновилася первинна редакція пункту 4 Постанови № 704, тобто та, яка була до внесення змін згідно з пунктом 6 Постанови № 103. Текст примітки до додатку 1 до Постанови №  704 в цьому контексті суттєвого значення вже немає, адже акцентується головним чином на тексті пункту 4 Постанови № 704, а надто на розмірі розрахункової величини - прожитковому мінімумі для працездатних осіб.
38. Водночас 12 травня 2023 року Кабінетом Міністрів України було прийнято Постанову №  481 «Про скасування підпункту 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. № 103, та внесення зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30  серпня 2017 р. № 704».
Кабінет Міністрів України постановив:
1. Скасувати підпункт 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018  року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб».
2. Внести зміну до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017  року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», виклавши абзац перший в такій редакції:
« 4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.».
3. Установити, що видатки, пов`язані з виконанням пункту 2 цієї постанови, здійснюються в межах асигнувань на грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб, передбачених у державному бюджеті на відповідний рік для утримання відповідних державних органів.
39. Постанова №  481 набрала чинності 20 травня 2023 року.
40. При цьому, Постанова №  481 чи її окремі пункти нечинними (в тому числі в судовому порядку) в спірний період не визнавалися, а тому підлягали застосуванню відповідачем.
41. Таким чином, Постановою № 481 змінено умови регулювання спірних відносин та визначено, що обчислення розмірів посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб здійснюється, виходячи з розміру 1762  грн, а не з прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1  січня календарного року.
42. Рішеннями Конституційного Суду України від 26 грудня 2011  року № 20-рп/2011 та від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 підтверджена конституційність повноважень Кабінету Міністрів України щодо реалізації політики у сфері соціального захисту, в тому числі регулювання порядку та розмірів соціальних виплат і допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, виходячи з фінансових можливостей держави.
43. У пункті 3 резолютивної частини Рішення від 25 січня 2012 року № 3-рп/2012 Конституційний Суд України вказав, що в аспекті конституційного подання положення частини другої статті 95, частини другої статті 124, частини першої статті  129 Конституції України, пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України та пункту 2 частини першої статті 9 КАС України в системному зв`язку з положеннями статті 6, частини другої статті 19, частини першої статті        117 Конституції України треба розуміти так, що суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції.
44. Велика Палата Верховного Суду, зокрема, у постановах від 05 червня 2024  року у справі № 910/14524/22 та від 11 вересня 2024 року у справі №  554/154/22, наголошувала на тому, що Суд не може перебирати на себе правотворчі функції законодавчої та виконавчої влади. Порушення такого підходу та, відповідно, ігнорування принципу законності: суперечить, щонайменше, принципам правової визначеності, легітимних очікувань та належного урядування як базовим складовим правовладдя (верховенства права); дискримінує іншу сторону правовідносин; означає, що суд може надати дозвіл будь-кому та будь-коли діяти за межами закону (який містить заборони) або за межами наданих законом прав (повноважень); іде в розріз з принципом поділу влади на законодавчу, виконавчу та судову, а також порушує систему стримувань і противаг (суд втручається в компетенцію суб`єктів нормотворення та може ігнорувати їх волю).
45. Ураховуючи наведене, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду дійшов висновку про відсутність підстав для здійснення нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення за період з 20 травня по 31 грудня 2023 року шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня відповідного календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови №  704, а відтак висновки судів першої та апеляційної інстанцій щодо відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 є правильними.
46. Такий правовий підхід щодо того, що внесені Постановою № 481 зміни до пункту 4 Постанови № 704 не дозволяють застосовувати попередню редакцію пункту 4 Постанови № 704 узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 26 червня 2025 року у справі №  480/7154/24 (провадження №  К/990/15215/25) і колегія суддів не вбачає підстав для відступу від неї.
47. Таким чином, із дня набрання чинності Постанови №  481 (20 травня 2023  року) у відповідних суб`єктів владних повноважень були відсутні підстави для нарахування та виплати військовослужбовцям грошового забезпечення, виходячи із розмірів посадового окладу та окладу за військове звання, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України Про Державний бюджет України на 01 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно додатків 1 і 14 до Постанови № 704.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
48. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.
49. Згідно із частиною першою статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
50. Оскільки оскаржувані судові рішення прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, а правових висновків судів попередніх інстанцій скаржник не спростував, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2. Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 01 липня 2024 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 07 листопада 2024  року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                            І.  В.  Желєзний
Судді                                                                                                М.  В.  Білак
                                                                                                Ж.  М.  Мельник-Томенко