Р І Ш Е Н Н Я 
іменем України 

Справа №377/1174/25 
Провадження №2/377/101/26 

26 січня 2026 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої – судді Теремецької Н.Ф., за участю секретаря судового засідання – Кононової Н.О., за відсутності сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , від імені якої діє представник – адвокат Кебкало Тетяна Михайлівна, до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

У С Т А Н О В И В: 
До суду в підсистемі «Електронний суд» надійшла позовна заява, у якій позивач, від імені якої діє представник – адвокат Кебкало Тетяна Михайлівна, посилаючись на статті 110, 112 Сімейного кодексу України, просить розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 23 лютого 2016 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 11.
Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 23 лютого 2016 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції у Київській області ОСОБА_1 зареєструвала шлюб із ОСОБА_2 , актовий запис № 11. ІНФОРМАЦІЯ_1 у подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народився син – ОСОБА_3 . Спільна неповнолітня дитина наразі проживає разом з матір`ю та знаходиться повністю на її утриманні. Спільне життя у позивача з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та обов`язки, відсутність взаєморозуміння. Сторони втратили почуття поваги один до одного, що призвело до того, що вони стали зовсім чужими людьми та їх шлюб став суто формальним. Можливості зберегти сім`ю немає. Позивач з відповідачем спільного господарства не ведуть, проживають окремо вже більше трьох років. За таких обставин подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. На примирення позивач не згодна. 
Ухвалою судді від 22 грудня 2025 року після виконання вимог, передбачених частиною шостою статті 187 ЦПК України, було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 26 січня 2026 року.
Позивач у призначене судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином в порядку, передбаченому статтями 128-130 ЦПК України. До суду в підсистемі «Електронний суд» від представника позивача – адвоката Кебкало Т.М. надійшла заява, в якій вона просила судовий розгляд справи здійснювати за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. 
Відповідач в призначене судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. До суду відповідач подав заяву, в якій просив провести судовий розгляд справи без його участі, проти позовних вимог не заперечував. 
Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 23 лютого 2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління Міністерства юстиції у Київській області, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 23 лютого 2016 року зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління Міністерства юстиції у Київській області, про що 23 лютого 2016 року складено відповідний актовий запис № 11. Після державної реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку ОСОБА_4 , дружині ОСОБА_5 .
Під час шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданого 05 квітня 2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління Міністерства юстиції у Київській області, копія якого долучена до матеріалів справи.
Як вбачається із змісту позовної заяви, причиною звернення позивача до суду з даною позовною заявою стало те, що спільне життя у позивача з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та обов`язки, відсутність взаєморозуміння. Сторони втратили почуття поваги один до одного, що призвело до того, що вони стали зовсім чужими людьми та їх шлюб став суто формальним. Можливості зберегти сім`ю немає. Позивач з відповідачем спільного господарства не ведуть, проживають окремо вже більше трьох років. За таких обставин подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. На примирення позивач не згодна.
Відповідно до положень статті 51 Конституції України, частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
З статті 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року, ратифікована Україною 17 липня 1997 року) вбачається, що кожен із подружжя має рівні цивільні права та обов`язки у відносинах між собою і зі своїми дітьми, а також щодо одруження, перебування в шлюбі та щодо його розірвання.
Згідно з частиною другою статті 18, пункту 3 статті 51, частиною третьою статті 56, частиною першою статті 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя.
Відповідно до частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, яка виключає можливість спільного проживання. Примирення між подружжям та збереження сім`ї неможливо. 
За таких обставин суд дійшов до висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача та відповідача. 
Як вбачається із змісту позовної заяви, малолітня дитина сторін:  син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після розірвання шлюбу залишається проживати разом з позивачем. 
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За змістом частини першої статті 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.
Виходячи з наведеного, враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то на користь позивача з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, тобто 605,60 гривень, інша частина судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. 
На підставі викладеного, керуючись статтями 258, 263-265 ЦПК України,-
В И Р І Ш И В:
Позов задовольнити повністю.
Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 23 лютого 2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління Міністерства юстиції у Київській області, актовий запис № 11.
Головному управлінню Державної казначейської служби України в Київській області повернути ОСОБА_1 605 гривень 60 копійок сплаченого судового збору при поданні позову згідно копії платіжної інструкції АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № 2.408272833.1 від 19.11.2025.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 605 гривень 60 копійок.
Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду. Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Учасники справи:
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .
Відповідач – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 .
Повне рішення суду складено 26 січня 2026 року.
Суддя  Н. Ф. Теремецька