П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
——————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/25148/25	

Перша інстанція: суддя Бабенко Д.А.,
повний текст судового рішення
складено 10.10.2025, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді –	Кравченка К.В.,	
судді –	Джабурія О.В.,	
судді –	Вербицької Н.В.,	

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2025 року по справі за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача – ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови, –

В С Т А Н О В И В:
25 липня 2025 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (надалі позивач, ГУ ПФУ в Одеській області) звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якому просило суд визнати протиправною та скасувати постанову ВП №78223617 від 17.07.2025 про накладення штрафу в сумі 5100 грн. 
В обґрунтування позовних вимог позивач посилався нате, що 03.06.2025 був проведений перерахунок пенсії ОСОБА_1 на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07.04.2025 по справі №420/3365/25, яке набрало законної сили 08.05.2025. Позивач звертав увагу, що після проведеного перерахунку, з 01.07.2025 розмір пенсії становив 29750,04 грн, а заборгованість за період з 01.03.2023 до 30.06.2025 в сумі 413490,36 грн обліковується в автоматизованих базах даних обробки пенсійної документації, оскільки облік фінансових зобов`язань, що виникають внаслідок нарахування коштів на виконання судових рішень, здійснюється органами Пенсійного фонду України в автоматизованих системах обробки пенсійної документації (електронних пенсійних справах) та на їх підставі – в автоматизованій базі даних у підсистемі “Реєстр судових рішень” Інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України. Вказував позивач і про те, що наявна заборгованість буде сплачена за належного фінансування, яке напряму не залежить від ПФУ, оскільки пенсійні виплати за яким виник борг здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України. Позивач звертав увагу суду першої інстанції про те, що про наведені обставини (із наданням відповідних доказів) був поінформований відповідач, але оскаржувана постанова про накладення штрафу не місить жодних висновків про вчинення позивачем, як боржником, усіх залежних від нього дій, в той час як невиплата заборгованості не є наслідком умисного невиконання позивачем судового рішення. 
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 10.10.2025 відмовлено у задоволенні позовних вимог ГУ ПФУ в Одеській області.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, та на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт, посилаючись на доводи, наведені у позовній заяві, зазначає, що Верховний Суд у постановах від 07.11.2019 у справі №420/70/19 (реєстраційний номер в ЄДРСР 85450386), від 23.04.2020 справі №560/523/19 (реєстраційний номер в ЄДРСР 88886054), постанові від 31.05.2022 року у справі №360/940/20 та від 24.01.2018 у справі №405/3663/13-а (реєстраційний номер в ЄДРСР 71834551) дійшов висновку, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Накладання штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів. 
Відповідач своїм процесуальним правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Третя особа у відзиві на апеляційну скаргу, посилаючись на доводи, що узгоджуються з висновками, викладеними в рішенні суду першої інстанції, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін.
Також, третьою особою ули заявлені клопотання про апеляційній розгляд справи у відкритому судовому засіданні в режимі ВКЗ, які залишені без розгляду, оскільки справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження, а оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалене в порядку письмового провадження, в той час як третьою особою не оспорюються фактичні обставини справи, які встановлені судом першої інстанції, та не наведені інші обставини, закріплені в частині 3 статті 257 КАС України, які б можна було врахувати на користь висновку про розгляд справи у відкритому судовому засіданні.
Апеляційний суд, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07.04.2025 по справі №420/3365/25, яке набрало законної сили 08.05.2025, був частково задоволений позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області:
- визнанні протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо застосування при перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.03.2023 обмеження перерахованої пенсії максимальним розміром;
- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату з 01.03.2023 пенсії ОСОБА_1 без обмеження максимальним розміром, з урахуванням виплачених сум;
- в іншій частині позовних вимог – відмовлено.
20.05.2025 Одеським окружним адміністративним судом ОСОБА_1 виданий виконавчий лист по справі №420/3365/25.
Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 30.05.2025 було відкрите виконавче провадження №78223617 з примусового виконання виконавчого листа №420/3365/25, виданого одеським окружним адміністративним судом 20.05.2025.
Також, відповідно до матеріалів справи Головним управлінням на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07.04.2025 по справі №420/3365/25, яке набрало законної сили 08.05.2025, ОСОБА_1 03.06.2025 проведений перерахунок пенсії з 01.03.2023. 
Відповідно до проведеного перерахунку, ОСОБА_1 в період березень 2023 року – грудень 2024 року включно підлягало до виплати 41324,70 грн, а з січня по червень 2025 року – 29750,04 грн.
Також, розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.07.2025 становитиме 29750,04 грн. 
Сума доплати за період з 01.03.2023 до 30.06.2025, з урахуванням фактично виплачених сум склала, 413490,36 грн та обліковується в автоматизованих базах даних обробки пенсійної документації.
Окрім того, відповідно до копії перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01 березня 2024 року, підсумок пенсії (з надбавками) складає 43306,90 грн, з урахуванням максимального розміру пенсії 41324,70 грн.
Відповідно до перерахунків пенсії позивача з 01.03.2025 та з 01.07.2025, сума пенсії позивача складає 45181,90 грн, з урахуванням максимального розміру та понижуючих коефіцієнтів – 29750,04 грн.
Матеріалами справи також підтверджено, що про виконання рішення суду апелянт повідомив державного виконавця листом від 11.06.2025 №1500-0405-5/106502, у якому зазначено, що Головним управлінням ПФУ в Одеській області на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07.04.2025 по справі №420/3365/25, яке набрало законної сили 08.05.2025, ОСОБА_1 03.06.2025 проведено перерахунок пенсії з 01.03.2023. Розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.07.2025 становитиме 29750,04 грн. Сума доплати за період з 01.03.2023 по 30.06.2025 з урахуванням фактично виплачених сум склала 413490,36 грн та обліковується в автоматизованих базах даних обробки пенсійної документації. 
Головне управління у листі від 11.06.2025 №1500-0405-5/106502 також повідомило, що покладені судом зобов`язання виконані в повному обсязі, в порядку, встановленому чинним законодавством, та в межах повноважень, покладених на Головне управління. Виплата нарахованої доплати до пенсії за період з 01.03.2023 по 30.06.2025 в сумі 413490,36 грн буде здійснена після виділення відповідних коштів на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду з Державного бюджету України.
Старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 17.07.2025 винесена постанова ВП №78223617 про накладення на ГУ ПФУ в Одеській області штрафу в сумі 5100 грн.
Вирішуючи спір та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, як боржник у виконавчому провадженні, не виконав судове рішення в частині проведення перерахунку у відповідності до вимог чинного законодавства та судових рішень Верховного Суду у подібних правовідносинах, оскільки повторно, за відсутності законодавчих підстав, обмежив розмір пенсії позивача з березня 2024 року та з січня 2025 року, виконуючи при цьому судове рішення, яким відновлене право позивача на отримання пенсії без її обмеження максимальним розміром.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд дійшов такого висновку.
Спірні правовідносини врегульовані Законом України від 02.06.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження» (надалі Закон №1404-VIII в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
У розумінні ст.1 Закону №1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Частиною 1 ст.3 Закону №1404-VIII передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
При цьому, в силу вимог ч.1 ст.5 Закону №1403-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Відповідно до положень ст.18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Отже, законодавством не передбачено повноважень державного виконавця здійснювати заходи примусового виконання судового рішення у спосіб, інакший, аніж визначений безпосередньо самим виконавчим документом.
Відповідно до вимог ст.26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.
За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).
Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, визначений ст.63 Закону №1404-VIII.
Так, згідно зі ст.63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною 6 статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.
У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Відтак, чинним законодавством визначений певний послідовний порядок, а також механізм виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії. Так, здійснюючи примусове виконання судових рішень немайнового характеру, за якими боржники зобов`язані особисто вчинити певні дії, державний виконавець має право здійснювати інші заходи примусового характеру.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Отже, як правильно зазначив суд першої інстанції, відповідальність за невиконання судового рішення настає виключно за умови, що судове рішення не виконане без наявності поважних причин і у строк, встановлений державним виконавцем. 
Поважними причинами невиконання боржником рішення можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення боржника, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для виконання рішення та повинні бути підтверджені належними доказами.
Так, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07.04.2025 по справі №420/3365/25, яке набрало законної сили 08.05.2025, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області було зобов`язане здійснити перерахунок та виплату з 01.03.2023 пенсії ОСОБА_1 без обмеження максимальним розміром, з урахуванням виплачених сум. В іншій частині позовних вимог – відмовлено.
Відповідно до копії протоколів перерахунку пенсії ОСОБА_1 :
- з 01 березня 2023 року, підсумок пенсії (з надбавками) складає 41324,70 грн, до виплати 41324,70 грн (а.с.11-зворот);
- з 01 березня 2024 року, підсумок пенсії (з надбавками) складає 43306,90 грн, з урахуванням максимального розміру пенсії до виплати визначено - 41 324,70 грн (а.с. 12);
- з 01 березня 2025 року та з 01 липня 2025 року підсумок пенсії (з надбавками) складає 45181,90 грн, з урахуванням максимального розміру пенсії за застосування понижуючих коефіцієнтів до виплати визначено – 29750,04 грн (а.с. 11 – зворот, 12);
Відтак, з вказаних перерахунків вбачається, що апелянт, вчиняє ті ж дії, що в межах справи №420/3365/25 були визнанні судом протиправними, а саме, вчиняє дії щодо обмеження пенсії максимальним розміром пенсію третьої особи, зокрема, починаючи з березня 2024обмежуючи пенсію десятьма прожитковими мінімумами для непрацездатних осіб та з січня 2025, застосовуючи обмеженням максимальним розміром та коефіцієнти до відповідних сум перевищення, встановлених Постановою КМУ від 03.01.2025 №1 “Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану”.
Вказане є протиправним, враховуючи вище судове рішення у справі №420/3365/25, та те, що з березня 2024 та по день виконання судового рішення у справі №420/3365/25, Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», який є спеціальним, не зазнав законодавчих змін, зокрема в частині що стосується регулювання максимального розміру пенсій, призначених за цим Законом.
Питання щодо застосування Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» №3668-VI в частині обмеження максимальним розміром пенсії, призначеної згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ, було неодноразово предметом розгляду Верховним Судом (зокрема, постанови від 03 жовтня 2018 року у справі №127/4267/17, від 16 жовтня 2018 року у справі №522/16882/17, від 06 листопада 2018 року у справі №522/3093/17, від 17 жовтня 2019 року у справі №348/190/17, від 05 лютого 2020 року у справі №815/357/18, від 16 квітня 2020 року у справі №620/1285/19, від 30 жовтня 2020 року у справі №522/16881/17, від 16 грудня 2021 року у справі №400/2085/19, від 21 грудня 2021 року у справі №120/3552/21-а, від 18 травня 2022 року у справі №380/12337/20, від 12 грудня 2022 року у справі №620/5701/20, від 04 липня 2023 року у справі №420/10528/21).
Верховний Суд неодноразово висловив позицію, що з прийняттям Конституційним Судом України рішення від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016, а саме з 20 грудня 2016 року по теперішній час, в законодавстві України про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, відсутні норми, якими обмежується максимальний розмір пенсії, та будь-яких змін до Закону 2262-XII та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цього закону, щодо обмеження пенсії максимальним розміром протягом цього часу не вносилося.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018 у справі №812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.
Зважаючи на викладене, застосуванню підлягають норми Закону №2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016, а не норми Закону №3668-VI.
Суд першої інстанції правильно з зауважив та це не спростовано доводами апеляційної скарги, що рішення суду у справі №420/3365/25 передбачає виплату позивачу пенсії без обмеження її максимального розміру, не лише на якусь дату, а й надалі, проводячи пенсійні виплати, які в певний момент були обмежені максимальним розміром.
Отже, суд першої інстанції правильно встановив та доводами апеляційної скарги не спростовано, що ГУ ПФУ в Одеській області не виконало рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07.04.2025 по справі №420/3365/25, яке набрало законної сили 08.05.2025, оскільки, здійснюючи перерахунок пенсії на виконання вказаного судового рішення, обмежило розмір пенсії позивача з березня 2024 року та з січня 2025 року.
Оскільки, рішення суду від 07.04.2025 по справі №420/3365/25 добровільно боржником у зазначений строк не виконане, зокрема і в частині проведення перерахунку пенсії, відповідач правомірно застосував санкцію – наклав штраф за невиконання рішення суду.
Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, внаслідок чого апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржуване судове рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. ст. 242, 257, 287, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 КАС України апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області – залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2025 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач 		К.В. Кравченко	
Судді	  	Н.В. Вербицька   О.В. Джабурія