Справа № 646/11905/25
Провадження № 2/646/253/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(ЗАОЧНЕ)

06.01.26       м. Харків

Основ`янський районний суд міста Харкова у складі:
головуючий – суддя Серпутько Д.Є.,
за участі секретаря судового засідання – Соболь Ю.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін в приміщенні Основ`янського районного суду міста Харкова цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання кредиту № 631095805 від 21.01.2019 року у розмірі 26446,58 грн, що складається з: 24678,09 грн - заборгованість з тіла кредиту та 1768,49 грн - заборгованість за відсотками. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір № 631095805 від 21.01.2019 року. АТ «Альфа-Банк» свої обов`язки за кредитним договором виконало, та надало клієнту грошові кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту. Відповідач належним чином не виконує умови кредитного договору, внаслідок чого станом на 20.09.2021 року утворилась заборгованість за договором в розмірі 26446,58 грн. 20.09.2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» укладено договір факторингу, відповідно до умов якого право грошової вимоги за договором, укладеним між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем перейшло до ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС».
Ухвалою від 21.11.2025 року провадження у цивільній справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Представник позивача у судові засідання не з`явився, просив здійснювати судовий розгляд без його участі, проти заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, день та місце проведення судових засідань повідомлений належним чином, включно з публікацією оголошень на офіційному вебпорталі «Судова влада України», причини неявки суду не повідомив, заява про розгляд справи у його відсутність до суду не надходила.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280-282 ЦПК України.
Зважаючи на неявку в судове засідання всіх учасників, розгляд справи здійснюється судом за їх відсутності та, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, оцінюючи, належність, допустимість й достовірність доказів, які містяться в матеріалах справи, приходить до таких висновків.
Судом встановлено, що 21.01.2019 року між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір № 631095805, що підтверджується офертою на укладення угоди про надання кредиту № 631095805 та акцептом банку, паспортом споживчого кредиту, що містять власноручний підпис відповідача, виписками за особовими рахунками.
З умов договору вбачається, що відповідачу встановлено ліміт кредитної лінії у розмірі 200000 грн, процентну ставку у розмірі 24% річних.
З виписки за особовими рахунками вбачається, що відповідачу встановлено новий кредитний ліміт у розмірі 7000,00 грн, який 16.08.2020 збільшено до 18400,00 грн.
20.09.2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» було укладено договір факторингу № 3, за умовами якого клієнт відступає фактору, а фактор набуває належне клієнтові право вимоги до боржників за договорами. 
Згідно з витягу з додатку до договору факторингу № 3 від 20.09.2021 АТ «Альфа-Банк» відступило позивачу право вимоги за кредитним договором № 631095805 від 21.01.2019 року за заборгованістю у розмірі 26446,58 грн, що складається з: 24678,09 грн - залишку по тілу кредиту та 1768,49 грн - залишку заборгованості за штрафними санкціями. Водночас судом встановлено із матеріалів справи, зокрема, розрахунку заборгованості та виписки за особовими рахунками, що сума у розмірі 1768,49 грн не є штрафними санкціями, а є відсотками за заборгованістю, та нарахована у порядку визначеному кредитним договором.
Таким чином, ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» отримало право грошової вимоги до відповідача, натомість АТ «Альфа-Банк» («Сенс Банк») таке право втратило. З огляду на викладене у позивача, як нового кредитора, виникло право вимоги повернення кредиту у зв`язку з неналежним виконанням позичальником – відповідачем взятих на себе зобов`язань шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором.
Доказів про визнання договору факторингу недійсним чи погашення боргу первісному кредитору матеріали справи не містять.
Як вбачається із розрахунку заборгованості станом на 20.09.2021 року заборгованість становить 26446,58 грн, що складається з: 24678,09 грн - заборгованість за тілом кредиту та 1768,49 грн - заборгованість за відсотками.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. 
Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. 
Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному та повному з`ясуванню обставин по справі, роз`яснює їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав у випадках передбачених цим Кодексом.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно положень ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12,провадження№ 14-10цс18), від 04 липня 2018 року (провадження№14-154цс18) та від 31 жовтня 2018 року (провадження№ 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 5 квітня 2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.
Банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
Аналогічний висновок викладено в постановах Верховного Суду від 16.09.2020 року у справі № 200/5647/18 (провадження № 61-9618св19), від 28.08.2023 року у справі № 206/3009/15 (провадження № 61-5576св23).
Як вбачається із розрахунку заборгованості та виписок за особовими рахунками у відповідача утворилась заборгованість у зв`язку із невідповідним до умов договору виконанням взятих зобов`язань у розмірі 26446,58 грн, що складається з: 24678,09 грн - заборгованість з тіла кредиту та 1768,49 грн - заборгованість за відсотками. Водночас суд наголошує, що у відповідності до наведених вище доказів сума у розмірі 1768,49 грн не є штрафними санкціями, як вказано згідно з витягом з додатку до договору факторингу № 3 від 20.09.2021, а є відсотками за заборгованістю, та нарахована у порядку визначеному кредитним договором.
Враховуючи наведене вище, беручи до уваги, що відповідачем належним чином не виконуються взяті на себе кредитні зобов`язання, первісним кредитором належно виконано умови договору, враховуючи, що первісним кредитором здійснено нарахування процентів в строки передбачені умовами договору, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість у загальному розмірі 26446,58 грн, що складається з: 24678,09 грн - заборгованість з тіла кредиту та 1768,49 грн - заборгованість за відсотками. 
Стосовно витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного.
Статтею 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи також належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4)ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи.
З матеріалів справи вбачається, що 03.07.2024 між ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» та адвокатом Литвиненко О.І, було укладено договір про надання професійної правничої допомоги № 03-07/24.
Згідно акту приймання-передачі наданих послуг замовник прийняв наступні послуги: первинна консультація – 1000 грн., правовий аналіз документів – 4000 грн., складання позовної заяви – 4200 грн. Відповідно до платіжної інструкції № 2729 від 10.06.2025 року прийнято за професійну правничу допомогу суму в розмірі 9200 грн. 
Європейський суд з прав людини висловив правову позицію, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, № 33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, № 37246/04).
Враховуючи висновки Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, якими визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Суд, при розподілі витрат на професійну правничу допомогу, враховує, що ця справа є типовою справою незначної складності, в даній категорії справ наявна узгоджена та усталена судова практика, через що позовні заяви у даних справах є майже типовими та фактично шаблонними, існує відпрацьована адвокатська практика у даній категорії справ, а обсяг досліджених доказів є невеликим.
Водночас враховуючи, що ціна позову становить 26446,58 грн, беручи до уваги, що ця справа є типовою справою незначної складності, наявна узгоджена та усталена судова практика, а обсяг досліджених доказів є невеликим, суд вважає, що співмірним та справедливим є стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн, з урахуванням складності справи та фактичного обсягу виконаних робіт.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Враховуючи, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, суд приходить до висновку, що у відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати з оплати судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 3028,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 207, 526, 546, 549, 553, 610 ,612, 626, 629, 639, 634, 1054 ЦК України, ст.ст. 76-81, 89, 141, 178, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» (код ЄДРПОУ: 40340222) заборгованість у розмірі 26446 (двадцять шість тисяч чотириста сорок шість) гривень 58 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» (код ЄДРПОУ: 40340222) судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок та судовий збір у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, а у разі його ухвалення за відсутності учасників справи - в той же строк з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відомості щодо учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», код ЄДРПОУ: 40340222, адреса: 03035, м. Київ, пл. Солом`янська, буд. 2;
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя          Д.Є. Серпутько