ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

20 січня 2026 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 732/1031/25
Головуючий у першій інстанції – Карпинська Н. М.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/272/26

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:
головуючого-судді: Онищенко О.І.
суддів: Скрипки А.А., Шарапової О.Л.
секретар: Шкарупа Ю.В. 
Позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 
Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «СЕЛІТ МАШ»
Третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРОПОЛІГОН»
Особи, які подали апеляційні скарги: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 
Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги на ухвалу Городнянського районного суду Чернігівської області від 08 жовтня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОВ «СЕЛІТ МАШ» про дострокове розірвання договорів оренди землі та припинення речового права (суддя Карпинська Н.М.), постановлену у м.Городня, 
В С Т А Н О В И В: 
У липні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про дострокове розірвання договору оренди, укладеного між ОСОБА_3 та АПК «Старосільський», предметом якого є земельна ділянка площею 5,0329 га, кадастровий номер 7421480400:05:000:0181, розташована на території Андріївської сільської ради Городнянського (зараз – Чернігівського) району Чернігівської області, та припинення речового права – права оренди вказаної земельної ділянки, зареєстрованого за ТОВ «СЕЛІТ МАШ». Позов мотивовано тим, що ОСОБА_3 на праві власності належала земельна ділянка площею 5,59 га на території Андріївської сільської ради Городнянського (зараз - Чернігівського) району Чернігівської області для ведення сільськогосподарського виробництва, щодо якої між власником і АПК «Старосільський» був укладений договір оренди земельної ділянки строком на 15 років, державна реєстрація якого відбулася 12 липня 2013 року. Орендар 12 червня 2025 року продав право оренди цієї земельної ділянки ТОВ «СЕЛІТ МАШ». ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, а позивач ОСОБА_1 успадкувала земельну ділянку площею 5,0300 га, кадастровий номер 7421480400:05:000:0181. Позивач бажає скористатися наданим їй пунктом 38 договору оренди земельної ділянки правом як спадкоємця орендодавця на розірвання договору, в зв`язку з чим і звернулася до суду з даним позовом.
У липні 2025 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про дострокове розірвання договору оренди, укладеного між ОСОБА_4 та АПК «Старосільський», предметом якого є земельна ділянка площею 4,9984 га, кадастровий номер 7421480400:05:000:0196, розташована на території Андріївської сільської ради Городнянського (зараз – Чернігівського) району Чернігівської області, та припинення речового права – права оренди вказаної земельної ділянки, зареєстрованого за ТОВ «СЕЛІТ МАШ». Позов мотивовано тим, що ОСОБА_4 на праві власності належала земельна ділянка площею 5,59 га на території Андріївської сільської ради Городнянського (зараз - Чернігівського) району Чернігівської області для ведення сільськогосподарського виробництва, щодо якої між власником і АПК «Старосільський» був укладений договір оренди земельної ділянки строком на 15 років, державна реєстрація якого відбулася 15 липня 2013 року. Орендар 12 червня 2025 року продав право оренди цієї земельної ділянки ТОВ «СЕЛІТ МАШ».
ІНФОРМАЦІЯ_2 Помер ОСОБА_5 помер, а позивач ОСОБА_2 успадкувала земельну ділянку площею 5,59 га, кадастровий номер 7421480400:05:000:0196. Позивач бажає скористатися наданим їй пунктом 38 договору оренди земельної ділянки правом як спадкоємця орендодавця на розірвання договору, в зв`язку з чим і звернулася до суду з даним позовом.
Ухвалою Городнянського районного суду Чернігівської області від 28.08.2025 року об`єднано в одне провадження справи за позовами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ТОВ «СЕЛІТ МАШ» та ТОВ «АГРОПОЛІГОН» про дострокове розірвання договорів оренди землі.
Ухвалою Городнянського районного суду Чернігівської області від 08 жовтня 2025 року закрито провадження у справі за позовами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ТОВ «СЕЛІТ МАШ», ТОВ «АГРОПОЛІГОН» про дострокове розірвання договорів оренди землі, укладеного із АПК «Старосільський» та припинення речового права Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОВ «СЕЛІТ МАШ» набутого у процедурі продажу майна банкрута на аукціоні та суборенди ТОВ «Агрополігон»; роз`яснено, що розгляд даної справи віднесено до господарської юрисдикції. Ухвалу суду мотивовано тим, що розгляд порушених позивачами питань має здійснюватися у порядку контролю за ходом ліквідаційної процедури шляхом оскарження дій чи бездіяльності ліквідатора відповідно до частини 6 статті 61 КУзПБ. 
В апеляційних скаргах ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять скасувати вказану ухвалу суду, а справу направити до суду першої інстанції для розгляду по суті. Апеляційні скарги мотивовані тим, що після продажу права оренди це майнове право на спірні земельні ділянки вибуло зі складу ліквідаційної маси боржника АПК «Старосільський», тому з огляду на положення статей 62, 131 КУзПБ жодного відношення до справи про банкрутство, яка розглядається щодо вказаного агропромислового комплексу, земельні ділянки позивачів та речові права на них не мають, адже будь-яких майнових прав у АПК «Старосільський» на ці земельні ділянки, зокрема й права оренди, користування тощо кооператив після продажу цих прав вже не має. За доводами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 той факт, що в позовній заяві ставиться питання про розірвання договору, укладеного з попереднім орендарем, жодним чином не впливає на те, що АПК «Старосільський» наразі значиться орендарем лише формально, оскільки його назва міститься в самому договорі, однак на момент вирішення спору орендарем за договором вже не є, оскільки після продажу права оренди він фактично вибув з договірних правовідносин. 
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «СЕЛІТ МАШ» просить апеляційні скарги залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін. Відповідач наголошує на тому, що позивачами ставиться питання про розірвання договорів оренди, укладених із АПК «Старосільський», який перебуває на стадії банкрутства. За доводами ТОВ «СЕЛІТ МАШ», товариство не укладало жодних договорів оренди із власниками земельних ділянок – позивачами у даній справі. У той же час, попри те, що АПК «Старосільський» визнано банкрутом та він перебуває у процедурі банкрутства, його правосуб`єктність не припинена, а господарська діяльність може продовжуватися у межах процедури банкрутства під контролем арбітражного керуючого. Таким чином, АПК «Старосільський» залишається учасником правовідносин, що є предметом спору, отже має бути залучений до участі у справі як сторона, права та обов`язкив якої безпосередньо порушуються розглядом даної справи. ТОВ «СЕЛІТ МАШ» вважає, що незалучення АПК «Старосільський» до участі у справі є порушенням принципу повного та всебічного з`ясування обставин справи, позбавляє товариство АПК «Старосільський» висловити свою позицію чи надати пояснення по суті спору та здійснене позивачами з метою зміни підсудності справи. Відповідач вважає, що розгляд порушеного позивачами питання має здійснюватися у порядку контролю за ходом ліквідаційної процедури шляхом оскарження дій чи бездіяльності ліквідатора відповідно до ч.6 ст.61 КУзПБ. Крім того, вказує, що право відповідача, яке просять припинити позивачі, виникло за правочином, який було вчинено у межах процедури банкрутства.
Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.
Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Зазначеним вимогам закону не відповідає ухвала суду першої інстанції. 
По справі встановлено, що12 липня 2013 року між ОСОБА_3 та АПК «Старосільський» укладено договір оренди земельної ділянки, за умовами якого земельна ділянка загальною площею 5.59 га, у тому числі: рілля площею 5.03 га (кадастровий номер 7421480400:05:000:0181), із земель сільськогосподарського призначення на території Андріївської сільської ради Городнянського району Чернігівської області, передана кооперативу в строкове платне користування на 15 років (а.с.7-8 т.1). 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.
Після його смерті ОСОБА_1 02 серпня 2017 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 5.03 га, кадастровий номер 7421480400:05:000:0181, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Андріївської сільської ради Городнянського району Чернігівської області (а.с.11 т.1).
12 липня 2013 року між ОСОБА_4 та АПК «Старосільський» укладено договір оренди земельної ділянки, за умовами якого земельна ділянка загальною площею 5.59 га, у тому числі: рілля площею 5.00 га (кадастровий номер 7421480400:05:000:0196), із земель сільськогосподарського призначення на території Андріївської сільської ради Городнянського району Чернігівської області, передана кооперативу в строкове платне користування на 15 років (а.с.59-60 т.1).
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла.
Після її смерті ОСОБА_2 15 лютого 2024 року отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 5.00 га у межах згідно з планом, що розташована на території Андріївської сільської ради Городнянського району Чернігівської області, цільове призначення вищезагадної земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, рілля, має кадастровий номер 7421480400:05:000:0196 (а.с.64 т.1).
Пунктом 38 договорів оренди земельної ділянки, укладених між ОСОБА_3 та АПК «Старосільський», а також між ОСОБА_4 та АПК «Старосільський», передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору.
01 липня 2024 року між АПК «Старосільський» (орендар) та ТОВ «АГРОПОЛІГОН» (суборендар) укладено Договір суборенди землі №01/07/2024, за умовами якого орендар надає, а суборендар приймає в строкове платне користування земельні ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, перелік яких вказаний в додатку до даного договору, які знаходяться поза межами населених пунктів на території Городнянського району Чернігівської області, і які перебувають в користуванні орендаря на підставі договорів оренди землі (а.с.78-82 т.1). У пунктах 70, 197, 204 Переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які передані в користування за договором суборенди землі, зазначено земельні ділянки з кадастровими номерами 7421480400:05:000:0181, 7421480400:05:000:0196 (а.с.151-155 т.1).
Відповідно до умов вище вказаного договору суборенди, а саме п.36 Прикінцевих положень, цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами. Підписи сторін зазначені в даному договорі посвідчують волевиявлення сторін щодо його укладення. Сторони домовились, що право суборенди виникає у суборендаря за цим договором з 01.01.2025 року. Суборендар зобов`язується здійснити державну реєстрацію права суборенди з 01.05.2025, але не пізніше ніж до 01.09.2025 року. 
12 червня 2025 року між АПК «Старосільський» (продавець) та ТОВ «СЕЛІТ МАШ» (покупець) укладено Договір про продаж права оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення, з якого вбачається, що за результатом проведеного акціону №BRE001-UA-20250430-59105 з продажу права оренди 213 земельних ділянок, на підставі Акту про придбання майна від 03 червня 2025 року, на умовах визначених аукціоном, продавець зобов`язується передати права оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення (інші речові права на нерухоме майно) у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти права оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення (інші речові права на нерухоме майно) і сплатити за них грошову суму відповідно до умов аукціону та даного договору (а.с.117-120 т.1). Перелік земельних ділянок, права оренди яких відчужуються за спірними договорами, наведено в додатку №1 до цього договору, у пунктах 202, 205 якого зазначено: земельну ділянку загальною площею 5.03 га (кадастровий номер 7421480400:05:000:0181), що розташована за адресою: Чернігівська область, Городнянський район, Андріївська сільська рада на підставі Договору оренди землі від 12 липня 2013 року, який був укладений строком на 15 років; земельну ділянку загальною площею 5.00 га (кадастровий номер 7421480400:05:000:0196), що розташована за адресою: Чернігівська область, Городнянський район, Андріївська сільська рада на підставі Договору оренди землі від 12 липня 2013 року, який був укладений строком на 15 років(а.с.121-148 т.1).
Також 12 червня 2025 року між АПК «Старосільський» (первісний оерндар), ТОВ «СЕЛІТ МАШ» (новий орендар), ТОВ «АГРОПОЛІГОН» (суборендар) укладено Додаткову угоду №1 про внесення змін до Договору суборенди землі від 01 липня 2024 року №01/07/2024, відповідно до якого первісний орендар передає право оренди земельних ділянок за договором суборенди землі новому орендарю, а суборендар не заперечує проти заміни сторони у договорі суборенди (а.с.85 т.1). 
Право суборенди земельних ділянок з кадастровими номерами 7421480400:05:000:0181, 7421480400:05:000:0196 було зареєстровано у встановленому законом порядку, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с.228-235 т.2).
Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує кожному право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру.
Ознака «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу існування суду, але й на дотримання таким судом правових норм, які регулюють його діяльність.
Категорія «суд, встановлений законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «всю організаційну структуру судів, включно з (...) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів» (рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (Sokurenko and Strygun v. Ukraine), заяви № 29458/04 і 29465/04, параграф 24).
Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ «суд, встановлений законом» має бути утворений безпосередньо на підставі закону, діяти в законному складі в межах своєї предметної, функціональної та територіальної юрисдикції.
За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.
Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.
Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції судів, які діють за правилами цивільного і кримінального судочинства, а також господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.
Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можна вирішити за відповідними судовими процедурами.
Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.
Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України (частина друга статті 6 Конституції України).
Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України (частина друга статті 19 Конституції України).
Згідно із частинами першою та другою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
У частині першій статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.
Велика Палата Верховного Суду послідовно зазначала, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства [див. постанови від 12 жовтня 2022 року у справі № 183/4196/21 (провадження № 14-36цс22), від 08 червня 2022 року у справі № 362/643/21 (провадження № 14-32цс22), від 23 листопада 2021 року у справі № 641/5523/19 (провадження № 14-178цс20) та інші].
Юрисдикційність спору залежить від характеру спірних правовідносин, правового статусу суб`єкта звернення та предмета позовних вимог.
Подібні правові висновки сформовані також і в постановах Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2020 року в справі № 210/5659/18 (провадження № 14-632цс19), від 27 жовтня 2020 року в справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20), від 12 жовтня 2022 року у справі № 183/41966/21 (провадження № 14-36цс22) та інших.
Статтею 20 ГПК України встановлені особливості предметної та суб`єктної юрисдикції господарських судів, якими визначено коло спорів, що розглядаються господарськими судами, та у пункті 2 частини першої статті 20 ГПК України встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, які виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці;
справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.
Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 202 ЦК України).
Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).
За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).
Відповідно до статті 190 ЦК України, майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки, до яких відноситься і право оренди. Відповідно до законодавства підставами для заміни сторін у договорі оренди є передача прав за правочином та шляхом правонаступництва.
Згідно з положеннями частин першої статті 93 ЗК України, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.
Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам, іноземцям і особам без громадянства, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам.
Частиною 5 ст. 93 Земельного кодексу України передбачено, що право оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення може відчужуватися, передаватися у заставу (іпотеку) її користувачем без погодження з власником такої земельної ділянки, крім земельних ділянок державної, комунальної власності у випадках, визначених законом. Відчуження, передання у заставу (іпотеку) права оренди земельної ділянки здійснюється за письмовим договором між її користувачем та особою, на користь якої здійснюється відчуження або на користь якої передається у заставу (іпотеку) право оренди землі. Такий договір є підставою для державної реєстрації переходу права оренди землі у порядку, передбаченому законодавством.
Згідно зі статтею 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.
Статтями 125, 126 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Відповідно до статті 131 КУзПБ майно боржника, що підлягає реалізації у процедурі погашення боргів боржника, складає ліквідаційну масу. 
Ліквідаційна маса – це сукупність майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на правах власності або повного господарського віддання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури.
До складу ліквідаційної маси включається все майно боржника, що перебуває у його власності, а також те, що буде отримано боржником у власність після визнання його банкрутом і до завершення процедури.
Відповідно до частини першої статті 62 КУзПБ усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або господарського відання, включаються до складу ліквідаційної маси.
З огляду на положення частини п`ятої статті 93 ЗК України, із змінами, внесеними Законами України від 28 квітня 2021 року № 1423-IX, від 02 травня 2023 року № 3065-IX, а саме надання законодавцем права користувачу земельної ділянки відчужувати право оренди без погодження з власником земельної ділянки до ліквідаційної маси боржника можуть бути включені і майнові права, що належать боржнику та які міг відчужити сам боржник, оскільки кошти, виручені від їх продажу, можуть спрямовуватися на задоволення вимог кредиторів, які пред`явлені до боржника. 
За встановленими у цій справі обставинами, до відповідача ТОВ «СЕЛІТ МАШ» перейшло право оренди земельних ділянок сільськогосподарського з кадастровими номерами 7421480400:05:000:0181, 7421480400:05:000:0196 належних позивачам на праві власності на підставі договору про продаж права оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення від 12.06.2025 року.
ТОВ «СЕЛІТ МАШ» набув права оренди зазначених земельних ділянок за результатами проведеного аукціону №BRE001-UA-20250430-59105 з продажу права оренди 213 земельних ділянок (№ лоту:03798636-1) на підставі Акту про придбання майна від 03.06.2025 року заплативши за придбання права оренди кошти.
Позовні вимоги, заявлені у цій справі, стосуються обставин розірвання догору оренди укладених спадкодавцями позивачів з підстав передбачених п.38 договорів оренди, які, на переконання позивачів, дозволяють розірвати укладені договори оренди у випадку переходу права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи. 
Тобто, вимоги про розірвання договорів оренди землі та припинення права оренди вище зазначених земельних ділянок у разі їх задоволення не вплинуть та не змінять розмір ліквідаційної маси боржника в тому числі і обсяг грошових зобов`язань божника АПК «Старосільський». Зазначений боржник вже скористався своїм правом на відчудження права оренди. Позивачі не заявляють вимог щодо стягнення орендної плати під час зазначеної справи, як і не оспорюють договору про продаж права оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення від 12.06.2025 року. Матеріали справи не містять наявності спору щодо майнових вимог заявлених позивачами до АПК «Старосільський» в порядку господарського судочинства. Судом також враховано, що позовні вимоги позивачами до АПК «Старосільський» у цій справі не заявлялись.
Аналіз зазначених компонентів: характер правовідносин, суб`єктний склад,обставини справи, дає підстави для висновку про цивільний характер цієї справи. 
Колегія суддів апеляційного суду, вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми процесуального права і помилково прийшов до висновку, що зазначену справу слід розглядати в порядку господарського судочинства.
Отже, зазначені скаржником підстави апеляційного оскарження отримали підтвердження під час апеляційного провадження, що є підставою для скасування оскаржуваної ухвали та ухвалення нового рішення про направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 258, 263, 379. 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -
У Х В А Л И В:
Апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити.
Ухвалу Городнянського районного суду Чернігівської області від 08 жовтня 2025 року – скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Судді: