Р І Ш Е Н Н Я (заочне)
Іменем України
 	610/4145/24 2/610/62/2026 07 січня 2026 року	

Балаклійський районний суд Харківської області у складі:

судді: Стригуненка В.М.
за участю 
секретаря: Турченкової О.В.,

розглянувши у місті Балаклія Ізюмського району Харківської області у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ДІДЖИ ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

в с т а н о в и в:

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, укладеним 14.05.2016 між ОСОБА_1 та ПАТ "Банк Михайлівський", яка становить 31343,24 гривні, яка складається з суми заборгованості – 20535,24 грн, суми інфляційних втрат – 8957,85 грн, суми 3% річних – 1850,15 грн, а також судовий збір та витрати на правову допомогу. 
Позов обґрунтований тим, що на підставі укладеного 14.05.2016 угоду № 200529223 щодо кредитування - кредитний договір, відповідно до умов якого (на умовах повернення, платності, строковості) банк надав відповідачу у користування кредитні кошти в розмірі 7126,9 грн, а відповідач зобов`язалась повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами.
20.07.2020 між ПАТ "Банк Михайлівський" і позивачем було укладено договір про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ "Банк Михайлівський" відступило ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" право вимоги за договором від 14.05.2016 № 200529223.
Проте, відповідач порушила умови договору, тому позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості за договором.

Представник позивача просив справу розглянути за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с. 6).
Відповідач про час і місце судового засідання повідомлялась належним чином за зареєстрованим місцем проживання (перебування) (а.с. 31), однак на пошту за отриманням судової повістки, копії позову з доданими до нього документами і в судове засідання не з`явилась (а.с. 36-37), причини неявки суду не повідомила, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за її відсутності не подала, поважності неявки не убачається.

Тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у ній доказів і зважаючи на вжиті заходи для забезпечення участі відповідача у розгляді справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлені такі обставини і визначені відповідні до них правовідносини.

В матеріалах справи міститься заяви № 200529223 від 14.05.2016 ОСОБА_1 до ПАТ "Банк Михайлівський" на отримання кредиту (кредитний договір). Заява скріплена підписом відповідача та працівника банку. Відповідно до заяви було укладено кредитний договір № 200529223, назва продукту – Кредит готівкою "Фокстрот", сума кредиту – 7126,90 грн, строк кредиту - 1095 днів з 14.05.2016 по 14.05.2019, розмір процентної ставки за кредитом - 0,0001 % річних, щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості - 3,99% з 1 місяця строку дії кредитного договору та до закінчення строку його дії, разова комісія за видачу кредиту – 1,5%, сукупна вартість кредиту – 258,08% річних, відповідач просила переказати кошти на рахунок № НОМЕР_1 (а.с. 8).

20.07.2020 між ПАТ "Банк Михайлівський" та ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" було укладено договір № 7_БМ про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого ПАТ "Банк Михайлівський»" відступає новому кредитору ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб, зазначених у Додатку № 1 до цього договору, надалі за текстом - боржники, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами (а.с. 20).

Відповідно до копії витягу з Реєстру боржників ПАТ "Банк Михайлівський" до Договору № 7_БМ про відступленням прав вимоги від 20.07.2020 до нового кредитора ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" перейшло право вимоги до боржника ОСОБА_1 (під № 109046) за кредитним договором № 200529223 від 14.05.2016 на суму 20535,24 грн, з яких: 7126,90 грн - заборгованість по тілу кредиту; 13408,34 грн - заборгованість за доходами (а.с. 21). Витяг засвідчений в односторонньому порядку з боку лише ТОВ "Діджі Фінанс".

Згідно з наданим позивачем розрахунком ним було нараховано на суму боргу 3% річних у сумі 1850,15 грн та 8957,85 грн інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитного зобов`язання (а.с. 19).

На підтвердження факту укладення між ПАТ "Банк Михайлівський" та відповідачем кредитного договору суду надані підписані відповідачем копії письмових доказів: заяви (оферти) № 200529219 від 14.05.2016 (а.с. 12), анкети № 2798696 від 14.05.2016 (а.с. 9), графіку платежів до кредитного договору № 200529223 від 14.05.2016 (а.с. 9 зворот), довідки про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту від 14.05.2016 (а.с. 10), пам`ятки позичальника щодо погашення кредиту на товари/послуги та кредиту готівкою від 14.05.2016 (а.с. 10 зворот), виписки по особовому рахунку № НОМЕР_2 за період з 23.05.2016 по 27.07.2020 (а.с. 18 зворот), тарифів по продукту "Картка сучасних фінансових рішень – кредит готівкою/Зарплатна" від 14.05.2016 (а.с. 14), розписки про отримання платіжної картки від 14.05.2016 (а.с. 12 зворот).
Також позивачем було надано суду копії: договору добровільного страхування життя № NS200529223 від 14.05.2016 (а.с. 11), договору добровільного страхування життя держателів платіжних карток "БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ" № NS200529219 від 14.05.2016 (а.с. 13), договору добровільного страхування майна фізичних осіб (експрес-майно) № 55870297\16FM від 13.05.2016 (а.с. 15), договору страхування здоров`я на випадок хвороби (непосидько) № 55870298\16FN від 13.05.2016 (а.с. 16), договору № 7_БМ про відступлення прав вимоги від 20.07.2020 (а.с. 20), платіжного доручення № 25 від 09.07.2020 (а.с. 21), витягу з реєстру боржників до договору№ 7_БМ про відступлення права вимоги від 20.07.2020 (а.с. 21 зворот), постанов про закінчення виконавчих проваджень від 29.12.2022 та від 17.01.2023 (а.с. 22).

Згідно даних розписки про отримання платіжної картки та/або ПІН-коду ОСОБА_1 було видано платіжну картку № НОМЕР_3 на підставі договору про надання та використання платіжної картки № НОМЕР_4 від 14.05.2016 (а.с. 12 зворот).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
У частині першій статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно з частинами 1 і 2 статті 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
За змістом частини 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором.
У відповідності до частини 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За статтями 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
За загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні не вимагає згоди на це боржника, якщо інше не передбачено законом або договором.
Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно з частиною першою статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

У пункті 3 частини 2 статті 129 Конституції України закріплено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Частиною третьою статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст. 77 ЦПК України.) Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).
Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, належним чином дослідити поданий стороною доказ, перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність".

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, з наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

Аналогічні за змістом висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі № 755/2284/16-ц, провадження № 61-4685св19.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором.
До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В той же час, суду не було надано первинних документів, які б засвідчили, що позикодавцем були перераховані грошові кошти відповідачу в розмірах, що передбачені договором, а відповідач ці кошти отримала, а також розрахунку заборгованості.

Надана ж суду виписка по особовим рахункам ОСОБА_1 таких даних не містить, охоплює період з 23.05.2016 по 27.07.2020, тоді як кредитні зобов`язання виникли 14.05.2016. Виписка складена по рахунку № НОМЕР_2 , тоді як відповідачу було відкрито рахунок № НОМЕР_1 .
В супереч вимог ст. 12, 81 ЦПК України позивачем не надано суду доказів того, що вказаний у виписці рахунок належать саме відповідачу та відкритий на виконання кредитного договору від 14.05.2016. 
Отже, надана виписка не є належним та допустимим доказом на підтвердження розміру заборгованості.
До того ж у виписці лише зазначено, що вхідний залишок на рахунку 04.11.2019 становив 0 грн.

З дослідженої розписки ОСОБА_1 про отримання платіжної картки та/або ПІН-коду неможливо встановити, яка саме сума кредитних коштів була на рахунку за цією карткою.

Відтак, єдиним документом, де зазначений розмір кредитної заборгованості, є витяг з реєстру боржників до договору№ 7_БМ про відступлення права вимоги від 20.07.2020 між ПАТ "Банк Михайлівський" та ТОВ "Діджи Фінанс".
Проте, суд вважає, що зазначений документ не є належним доказом наявності заборгованості, враховуючи наступне.

Пункт 1 Договору відступлення передбачає набуття права вимоги Новим кредитором - ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" на підстав Додатку 1 до даного договору.
При цьому сам Додаток 1 до Договору відступлення до суду не надано, що унеможливлює встановлення наявності заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ "Банк Михайлівський".

Суд не приймає в якості належного доказу витяг з реєстру боржників, оскільки належним документом, що підтверджує перехід права вимоги до нового кредитора є саме Додаток № 1 до Договору відступлення, який повинен бути підписаний обома учасниками угоди, як ПАТ "Банк Михайлівський" так і ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС". 
Всупереч вищевикладеному витяг з реєстру засвідчений в односторонньому порядку з боку лише ТОВ "Діджі Фінанс", а тому не може замінити Додатку 1 до Договору відступлення.
Фактично доданий витяг є документом, що надрукований позивачем та підписаний його керівником, що не є ідентичним копії оригінального документа.

Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування.
Тобто, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність у відповідача заборгованості за кредитним договором № 200529223 від 14.05.2016 в загальному розмірі 31343,24 грн з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних, а також не доведено отримання позивачем права вимоги до ОСОБА_1 за вказаним договором.

Внаслідок відмови в задоволенні позову судові витрати на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України слід залишити за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 81, 137, 141, 142, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України

у х в а л и в:

Повністю відмовити в позові.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Харківського апеляційного суду через Балаклійський районний суд Харківської області шляхом подачі протягом тридцяти днівз дня його проголошення апеляційної скарги. 
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ДІДЖИ ФІНАНС", місцезнаходження: 04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8, ЄДРПОУ 42649746.
Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_5 .

Суддя Стригуненко В.М.