ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/5145/21 Суддя (судді) першої інстанції: Кузьменко В.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2026 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді Коротких А.Ю.,
суддів Аліменка В.О.,
Епель О.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 липня 2022 року у справі за позовом Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз" до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В :
Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 липня 2022 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду, Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Дніпрогаз» звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою позов задовольнити. Свої вимоги апелянт мотивує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення неповно досліджено обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч. 2 ст. 309 КАС України у виняткових випадках та з урахуванням особливостей розгляду справи апеляційний суд може продовжити строк розгляду справи, про що постановляє ухвалу.
Пунктом 1 статті 6 ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року Конвенції про захист прав людини та основних свобод закріплено право вирішення спірного питання упродовж розумного строку.
Згідно п. 26 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів ухвалення рішення в розумні строки відповідно до статті 6 Конвенції також можна вважати важливим елементом його якості. Проте можливе виникнення суперечностей між швидкістю проведення процесу та іншими чинниками, пов`язаними з якістю, такими як право на справедливий розгляд справи, яке також гарантується статтею 6 Конвенції. Оскільки важливо забезпечувати соціальну гармонію та юридичну визначеність, то попри очевидну необхідність враховувати часовий елемент слід також зважати й на інші чинники.
З огляду на особливості розгляду даної категорії справ та вищезазначені обставини, колегія суддів апеляційної інстанції доходить висновку, що існує необхідність продовження строку розгляду даної справи на розумний строк.
У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Згідно зі ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Судом першої інстанції встановлено, що АТ «Дніпрогаз» здійснює діяльність з розподілу природного газу на підставі відповідної ліцензії, виданої згідно постанови НКРЕКП від 19 червня 2017 року №816 (зі змінами, внесеними постановами від 25 липня 2019 року №1566, від 09 грудня 2020 року №2341), в межах території міст Дніпро та Підгорне, селища міського типу Слобожанське та сіл Новотаромське, Миколаївка, Дороге, Новоолександрівка, Селецьке, Сурсько-Литовське, Пашена Балка, Шевченко, Горького, Горянівське, Олександрівка, Обухівка, Братське, Волоське, Дніпрове, Кам`янка, Старі Кодаки, Ракшивка, Сажівка Дніпровського району Дніпропетровської області, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації AT «ОГС «Дніпрогаз».
Постановою НКРЕКП від 24 грудня 2019 року №3017 встановлено АТ «Дніпрогаз» на період з 01 січня 2020 року до 30 червня 2020 року включно тариф на послуги розподілу природного газу - у розмірі 0,55 грн за 1 куб.м. на місяць (без урахування ПДВ), з 01 липня 2020 року - тариф на послуги розподілу природного газу - у розмірі 0,59 грн за 1 куб.м. на місяць (без урахування ПДВ). У відповідності до струткури вказаних тарифів, останні не передбачали для позивача компенсації витрат за попередні періоди, що виникли внаслідок неврахування у попередніх постановах НКРЕКП в тарифах за 2014-2020 роки недоотриманої виручки на оплату природного газу на потреби виробничо-технологічних витрат (ВТВ) та норматичних витрат (НВ), різниці в їх обсягах та цінах на загальну суму 554 366,7 тис. грн. без ПДВ.
АТ «Дніпрогаз» звернулось до НКРЕКП із заявою від 29 жовтня 2020 року №4911-Сл.5011-1020 про перегляд тарифу на послуги розподілу природного газу на 2021 рік та відповідні документи із врахуванням вимог затвердженої Методики визначення та розрахунку тарифу на послуги розподілу природного газу.
До зазначеної заяви позивач надав розрахунок тарифів на послуги розподілу природного газу на 2021 рік (без урахування ПДВ), згідно якого розрахований позивачем тариф на послуги розподілу природного газу у 2021 році становить 2,59 грн. за 1 куб.м. на місяць. При цьому, розрахунок тарифу включав загальний річний дефіцит коштів за окремими складовими витрат структури тарифу в 2021 році, у тому числі за статтями: 2.2 «Плановий прибуток усього» у розмірі 816 764,5 тис. грн. (розмір статті витрат включає, у тому числі: податок на прибуток у розмірі 124 591,2 тис. грн. (пункт 2.2.1 Розрахунку); прибуток на виробничі інвестиції у розмірі 54 441,0 тис. грн (пункт 2.2.2. Розрахунку); компенсації витрат та збитків, яких зазнало AT «Дніпрогаз» в минулих періодах у розмірі 554 366,7 тис. грн.
В додатках до заяви містилася пояснювальна записка із детальною інформацією та з обґрунтуванням розрахунків тарифів. Зокрема, в пункті 5 Пояснювальної записки до розрахунку тарифів на послуги розподілу природного газу AT «Дніпрогаз» зазначило, що до елементу структури тарифу «Плановий прибуток» включені компенсації витрат та збитків, яких зазнало товариство в минулих періодах.
Відповідно до розрахунку збитків у вигляді недоотриманої тарифної виручки для оплати природного газу на технологічні та власні потреби загальна сума збитків у розмірі 554 366,7 тис.грн. складається:
за 2014-2016 роки - компенсація різниці в обсягах природного газу для потреб ВТВ та різниці в цінах на ВТВ в загальному розмірі 131 523 тис. грн. (без ПДВ);
за 2017-2020 роки - компенсація різниці в обсягах природного газу для потреб ВТВ та різниці в цінах на ВТВ в загальному розмірі 396 828,38 тис. грн. (без ПДВ).
Загалом, позивач вказав, що за підсумками роботи 2014-2020 років дефіцит коштів для покриття витрат на придбання природного газу для потреб ВТВ склав 554 366,7 тис. грн. без ПДВ, у тому числі за підсумками роботи 2017-2020 років дефіцит коштів становить 396 828,38 тис.грн. без ПДВ.
30 грудня 2020 року НКРЕКП прийняла постанову №2767, якою встановлено АТ «Дніпрогаз» тариф на послуги розподілу природного газу - у розмірі 0,93 грн за 1 куб.м. на місяць (без урахування ПДВ). До структури вказаного тарифу, відповідачем, зокрема, включено пункту 2.2.2 «компенсація витрат за попередні періоди» у розмірі 11 076,0 тис. грн.
Позивач вважає, що НКРЕКП порушила пункт 3.4 Процедури №369 та встановила тариф, який не забезпечує відшкодування обгрунтованих витрат товариства на отримання прибутку та не навела належних підстав неврахування розрахунку тарифу, здійсненого АТ «Дніпрогаз».
Позивач, не погоджуючись з такими діями відповідача, вважаючи їх протиправними, а свої права - порушеними, звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
За визначенням, наведеним в статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» розподіл природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу.
Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про природні монополії» сферами діяльності суб`єктів природних монополій, серед іншого є розподіл природного і нафтового газу трубопроводами.
Згідно з частиною першою статті 4 Закону України «Про природні монополії» державне регулювання діяльності суб`єктів природних монополій у сферах, визначених у статті 5 цього Закону, здійснюється національними комісіями регулювання природних монополій, які утворюються і функціонують відповідно до цього Закону з особливостями, встановленими законом.
Частиною першою статті 4 Закону України «Про ринок природного газу» встановлено, що державне регулювання ринку природного газу здійснює Регулятор (національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послугу) у межах повноважень, визначених цим Законом та іншими актами законодавства.
Також відповідно до частини другої статті 3 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі-Регулятор), здійснює державне регулювання шляхом ліцензування діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг; формування цінової ітарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг та реалізації відповідної політики у випадках, коли такі повноваження надані Регулятору законом.
Відповідно до пункту 13 частини першої статті 17 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» до повноважень Регулятора належить встановлення державних регульованих цін ітарифів на товари (послуги) суб`єктів природних монополій та інших суб`єктів господарювання, що провадять діяльність на ринках у сферах енергетики та комунальних послуг, якщо відповідні повноваження надані Регулятору законом, та зміна їх за результатами перевірки або моніторингу.
Частиною четвертою статті 17 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» встановлено, що порядки (методики) формування, розрахунку та встановлення державних регульованих цін і тарифів для суб`єктів природних монополій у сферах енергетики та комунальних послуг, а також для інших суб`єктів господарювання, що провадять діяльність на ринках у сферах енергетики та комунальних послуг, затверджені Регулятором, мають бути недискримінаційними і прозорими та підлягають оприлюдненню на офіційному веб-сайті Регулятора та в офіційному друкованому виданні. При розробленні та затвердженні зазначених методик Регулятор має забезпечити, щоб суб`єкти природних монополій у сферах енергетики та комунальних послуг отримали належні стимули на коротко- та довгостроковий періоди щодо підвищення ефективності, ліквідації перехресного субсидіювання між видами діяльності та групами споживачів, сприяння ринковій інтеграції та безпеці постачання.
У разі застосування будь-якого способу державного регулювання цін порядки (методики) формування, розрахунку та встановлення тарифів повинні забезпечити покриття економічно обґрунтованих витрат, залучення необхідних інвестицій, дотримання екологічних вимог, вимог якості та безпеки, обґрунтованої прибутковості. Такі порядки (методики) повинні сприяти використанню місцевих, відновлюваних та вторинних енергетичних ресурсів, а також сприятливих до навколишнього природного середовища технологій.
Відповідно до частин третьої та шостої статті 4 Закону України «Про ринок природного газу» до повноважень Регулятора належить встановлення, зокрема, тарифів на розподіл природного газу.
За приписами частини шостої статті 4 цього Закону ціни на ринку природного газу, що регулюються державою (зокрема тарифи на послуги транспортування, розподілу, зберігання (закачування, відбору) природного газу та послуги установки LNG, а також інші платежі, пов`язані з доступом до газотранспортних і газорозподільних систем, газосховищ та установки LNG або приєднанням до газотранспортної або газорозподільної системи), повинні бути: 1) недискримінаційними;2) прозорими; 3) встановленими з урахуванням вимог цілісності газотранспортної системи виходячи із економічно обґрунтованих та прозорих витрат відповідного суб`єкта ринку природного газу та з урахуванням належного рівня рентабельності, а також, де це можливо, встановленими з урахуванням зіставлення з показниками аналогічних категорій регульованих цін, встановлених Регулятором для інших суб`єктів ринку природного газу, або таких, що діють на ринках природного газу інших держав.
Методика визначення та розрахунку тарифу на послуги розподілу природного газу, затверджена постановою НКРЕУП від 25 лютого 2016року №236 (далі по тексту - Методика №236).
Відповідно до пунтку 4 розділу І цієї Методики: економічно обґрунтовані витрати на планований період - витрати суб`єкта господарювання з розподілу природного газу, планування яких здійснюється з дотриманням вимог стандартів, нормативів, норм, технологічних регламентів, обмежених Податковим кодексом України, які складаються з витрат, пов`язаних з операційною діяльністю, та фінансових витрат (крім витрат на створення кваліфікаційних активів);
структура тарифу на послуги розподілу природного газу (планованої тарифної виручки) (далі - структура тарифу) - перелік елементів витрат, що групуються за елементами витрат собівартості відповідно до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 року №318, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 січня 2000 року за № 27/4248, та/або міжнародних стандартів бухгалтерського обліку та фінансової звітності, та планованого прибутку;
тариф на послуги розподілу природного газу - виражена у грошовій формі вартість послуги із доступу до потужності газорозподільної системи, що визначається в гривнях за одиницю енергії та/або м-3до одиниці часу.
Розділом ІІ Методики визначена формула для розрахунку тарифу на послуги розподілу природного газу.
Розділом VIIІ визначена Процедура встановлення та перегляду тарифів на послуги розподілу природного газу (далі по тексту -Процедура).
Так, вказаною процедурою передбачено, що установлення тарифів на послуги розподілу природного газу здійснюється НКРЕКП за умови відповідного обґрунтування суб`єктом господарювання планованих витрат, пов`язаних із розподілом природного газу (пункт 4 Процедури).
Рішення про встановлення або перегляд тарифів на послуги розподілу природного газу приймається НКРЕКП на засіданнях, що проводяться у формі відкритих слухань (пункт 5 Процедури).
Згідно з пункту 6 Процедури для встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу суб`єкт господарювання подає до НКРЕКП не пізніше ніж за 60 календарних днів до початку планованого періоду заяву про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу (далі - заява) за формою, наведеною в додатку 1 до цієї Методики, до якої додаються:
1) пояснювальна записка до розрахунку тарифу на послуги розподілу природного газу, підготовлена відповідно до Примірного переліку питань (додаток 2до цієї Методики);
2) динаміка розвитку основних техніко-виробничих показників суб`єкта господарювання (додаток 3до цієї Методики);
3) динаміка звітних даних та плановані розрахункові дані про ліцензовану діяльність суб`єкта господарювання з розподілу природного газу та розрахунок тарифу на планований період (додатки 4 та 5 до цієї Методики);
4) динаміка річної замовленої потужності розподілу природного газу з відповідними обґрунтуваннями (додаток 6 до цієї Методики);
5) розрахунок витрат, пов`язаних із використанням природного газу на нормативні та виробничо-технологічні втрати/витрати природного газу;
6) розрахунок матеріальних витрат та динаміка цих витрат за попередній період, базовий період та очікувані зміни у планованому періоді з відповідними обґрунтуваннями;
7) розрахунок витрат на оплату праці, відрахувань на соціальні заходи та інформація щодо показників витрат на оплату праці за попередній, базовий та на планований періоди з відповідними обґрунтуваннями (додаток 7 до цієї Методики);
8) розрахунок амортизаційних відрахувань на планований період та динаміка цих витрат за попередній, базовий та на планований періоди з відповідними обґрунтуваннями з урахуванням строків амортизації (додаток 8 до цієї Методики);
9) розрахунок інших витрат на планований період та динаміка цих витрат за попередній, базовий та на планований періоди з відповідними обґрунтуваннями;
10) розрахунок прибутку з урахуванням суми прибутку на виробничі інвестиції на планований період та динаміка відповідних показників за попередній, базовий та на планований періоди з відповідними обґрунтуваннями;
11) план розвитку газорозподільної системи на наступні 10 років, оформлений з дотриманням вимог розділу IV Кодексу, та розрахунок джерел фінансування на перший рік плану розвитку (інвестиційної програми);
12) копії фінансової звітності (за попередній період): балансу, звіту про фінансові результати, звіту про рух грошових коштів, звіту про власний капітал та примітки до фінансової звітності;
13) копії декларації з податку на прибуток підприємства з додатками (за попередній період) з виділенням інформації, пов`язаної з розподілом природного газу, з рядка 1.2.1 додатка АМ Податкової декларації з податку на прибуток підприємства;
14) протокол відкритого обговорення (відкритого слухання) на місцях, проведеного відповідно до вимог Порядку проведення відкритого обговорення проектів рішень Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, затвердженого постановою НКРЕКП від 30 червня 2017 року №866.
Заява та документи, що додаються до неї, визначені пунктом 6 цього розділу, оформлюються суб`єктом господарювання, що провадить діяльність з розподілу природного газу, за формами, наведеними в додатках 1 9 до цієї Методики, та подаються до НКРЕКП у паперовій (два примірники) та електронній формах (пункт 7 Процедури).
Числова інформація в документах зазначається з точністю до одного знака після коми, крім тарифу на послуги розподілу природного газу (пункт 8 Процедури).
Величина тарифу на послуги розподілу природного газу зазначається з точністю до двох знаків після коми.
Суб`єкт господарювання зобов`язаний обґрунтовано розподілити загальновиробничі, адміністративні витрати та витрати на збут між діяльністю з розподілу природного газу та іншими видами діяльності з документальним підтвердженням необхідності такого розподілу (пункт 9 Процедури).
Відповідно до пункту 10 Процедури суб`єкт господарювання обґрунтовує кожну складову витрат господарської діяльності з розподілу природного газу, пов`язаних з операційною діяльністю, фінансових витрат (крім фінансових витрат, які включені до собівартості кваліфікаційних активів відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку) та прибутку документами, визначеними пунктом 6 цього розділу.
Заява та документи, що до неї додаються, перевіряються НКРЕКП щодо їх відповідності вимогам цієї Процедури.
У разі надання неповного пакета документів, визначеного пунктом 6 цього розділу, заява не розглядається, про що НКРЕКП повідомляє заявника у письмовій формі протягом 10 робочих днів з дня надходження таких документів до НКРЕКП та повертає їх заявнику.
У разі відповідності заяви та доданих до неї документів, визначених пунктом 6 цього розділу, НКРЕКП розглядає їх протягом 30 робочих днів з дня надходження до НКРЕКП.
У разі потреби НКРЕКП може звернутися до суб`єкта господарювання, що провадить або має намір провадити господарську діяльність з розподілу природного газу, щодо надання додаткових пояснень та обґрунтувань, які подаються суб`єктом господарювання до НКРЕКП у визначений нею строк, підписані керівником суб`єкта господарювання.
Під час розгляду поданих документів та/або додаткових пояснень та обґрунтувань НКРЕКП може проводити робочі зустрічі з уповноваженими представниками суб`єкта господарювання (пункт 12 Процедури).
Перегляд рівня тарифу на послуги розподілу природного газу здійснюється як за ініціативою суб`єкта господарювання, так і НКРЕКП за умови відповідного обґрунтування такого перегляду (пункт 14 Процедури).
Відповідно до пункту 15 Процедури суб`єкт господарювання має право звернутися до НКРЕКП щодо перегляду рівня тарифу на послуги розподілу природного газу у разі:
1) зміни річної замовленої потужності у планованому періоді відносно врахованої при розрахунку тарифу на послуги розподілу природного газу більше ніж на 5%;
2) зміни собівартості, передбаченої структурою тарифу на послуги розподілу природного газу, унаслідок підвищення цін на паливо, сировину, матеріали, послуги, зростання витрат на оплату праці у зв`язку зі зміною законодавчо визначеного розміру мінімальної заробітної плати відносно врахованої при розрахунку тарифу більше ніж на 5%;
3) змін у чинному законодавстві України, зокрема в частині розміру ставок податків, зборів, обов`язкових платежів.
Таким чином, за наслідками розгляду заяви АТ «Дніпрогаз» НКРЕКП прийняла постанову від 30 грудня 2020 року №2767, якою встановила АТ «Дніпрогаз» тариф на послуги розподілу природного газу - у розмірі 0,93 грн за 1 куб.м. на місяць (без урахування ПДВ) та включила до структури вказаного тарифу, зокрема, компенсацію витрат за попередні періоди у розмірі 11 076,0 тис. грн., з чого можна зробити висновок, що перегляд тарифів на послуги розподілу природнього газу відбувся саме у зв`язку з поданою позивачем заявою.
При цьому, в матеріалах справи міститься обгрунтування до рішення про схвалення проектів постанов НКРЕКП про встановлення тарифів на послуги розподілу природного газу (від 09 грудня 2020 року, в якому зазначено, що операторами ГРМ з урахуванням положень Методики визначення та розрахунку тарифів на послуги розподілу природного газу (постанова НКРЕКП від 25 лютого 2016 року №236) було подано до НКРЕКП заяви та відповідні пакети документів щодо встановлення (перегляду) тарифів на послуги розподілу природного газу. Враховуючи зазначене, Департаментом із регулювання відносин у нафтогазовій сфері було проведено аналіз поданих документів та результатів ліцензованої діяльності газорозподільних підприємств за 2017-2019 роки в порівнянні з установленими структурами тарифів, а також факторів, що впливали на ефективність провадження такої діяльності. За результатами проведеного аналізу було здійснено відповідні розрахунки тарифів на послуги розподілу природного газу. Зазначені розрахунки були здійснені з урахуванням забезпечення Оператором ГРМ відшкодування обґрунтованих витрат, необхідних для забезпечення сталого функціонування ГРМ, обслуговування та підтримки технічного стану пристроїв, установок, мереж, а також системних об`єктів згідно з вимогами законодавства, підтримання необхідного тиску в трубопроводах, запобігання можливим витокам газу та недопущення аварійних ситуацій, тощо.
Таким чином, під час прийняття постанови від 30 грудня 2020 року №2767, НКРЕКП враховані надані АТ «Дніпрогаз» документи та пояснення, проведено їх аналіз та здійснено відповідні розрахунки тарифів на послуги розподілу природного газу, що у межах спірних правовідносин не може свідчити про протиправну бездіяльність відповідача з перегляду тарифу на транспортування природного газу, оскільки бездіяльність - це триваюча пасивна поведінка суб`єкта, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку він зобов`язаний був і міг вчинити, а у даному випадку відповідачем вчинено визначені законодавством дії.
З огляду на викладене, судом першої інстанції не встановлено підстав для задоволення позовних вимог позивача в частині визнання протиправною бездіяльності НКРЕКП з перегляду тарифу на транспортування природного газу розподільними газопроводами для АТ «Дніпрогаз» у бік економічно обґрунтованого на підставі листа від 29 жовтня 2020 року №4911-Сл.5011-1020.
Щодо строку розгляду такої заяви, то суд першої інстанції встановив, що 03 грудня 2020 року на офіційному веб-сайті відповідача оприлюднено повідомлення про проведення засідання НКРЕКП у формі відкритого слухання з питаннями порядку денного під номером 29 «Про схвалення проектів постанов НКРЕКП про встановлення тарифів на послуги з розподілу природного газу, у тому числі для АТ «Дніпрогаз».
Крім того, з протоколу про проведення відкритого обговорення проекту постанови НКРЕКП «Про встановлення тарифу на послуги природного газу для АТ «Дніпрогаз» від 21 грудня 2020 року №412-п вбачається, що на порядку денному здійснювався розгляд питання обговорення проекту постанови НКРЕКП «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу».
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, в якому суд не встановив жодних порушень з боку відповідача в частині строку розгляду його заяви від 29 жовтня 2020 року №4911-Сл.5011-1020 про перегляд тарифу на послуги розподілу природного газу на 2021 рік та відповідні документи із врахуванням вимог затвердженої Методики визначення та розрахунку тарифу на послуги розподілу природного газу.
У той же час, з позовної заяви АТ «Дніпрогаз» вбачається, що товариство не погоджується із затвердженим вказаною постановою тарифом на послуги з розподілу природного газу, оскільки встановлений тариф на 2021 рік не передбачає компенсації недоотриманої тарифної виручки для оплати природного газу на технологічні та власні потреби в тарифах за попередні 2017-2019 роки.
Так, в період з 2017 року по 2019 роки включно діяв тариф на послуги розподілу природного газу AT «Дніпрогаз», встановлений постановою НКРЕКП від 15 грудня 2016 року №2282, який дорівнював 466,20 грн. за 1000 куб.м (без ПДВ).
Тариф на 2020 рік затверджений постановою НКРЕКП від 24 грудня 2019 року №3017 «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для АТ «Дніпрогаз», якою встановлено, що на період з 01 січня 2020 року до 30 червня 2020 року включно: тариф на послуги розподілу природного газу - у розмірі 0,55 грн за куб.м. на місяць (без урахування ПДВ); на період з 01 липня 2020 року: тариф на послуги розподілу природного газу - у розмірі 0,64 грн за куб.м. на місяць (без урахування ПДВ). При цьому, структура тарифів на послуги розподілу природного газу на 2020 рік не передбачала компенсацію витрат за попередні періоди.
Отже, за твердженням позивача, НКРЕКП протягом 2017-2020 років допускала бездіяльність у здійсненні своїх повноважень з перегляду тарифів на розподіл природного газу та приведення їх до рівня економічно обґрунтованих.
З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що встановлення тарифу на розподіл природного газу відповідно до наведених вище правових норм є виключними повноваженнями відповідача, як Регулятора, які реалізуються шляхом прийняття відповідного рішення на засіданні Регулятора, як колегіального органу, у формі відкритого слухання за результатами вивчення та опрацювання поданих суб`єктом господарювання разом із заявою про встановлення або перегляду тарифу документів (стаття 14 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг»).
Одночасно положеннями чинного законодавства передбачено обов`язок суб`єкта господарювання обґрунтовувати кожну статтю витрат, передбачену у структурі тарифу, що пропонується для перегляду, зокрема, положеннями Процедури встановлення та перегляду тарифів на послуги розподілу природного газу, затвердженої постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, від 25 лютого 2016 року №236.
Встановлюючи тариф на розподіл природного газу, Регулятор встановлює та затверджує і структуру цього тарифу, яка містить перелік елементів витрат, що групуються за елементами витрат собівартості відповідно до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 року № 318, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 січня 2000 року за № 27/4248, та/або міжнародних стандартів бухгалтерського обліку та фінансової звітності, та планованого прибутку.
При цьому встановлення для позивача, як суб`єкта господарювання, саме економічно обґрунтованого тарифу є законодавчо визначеним обов`язком НКРЕКП як гарантія дотримання одного із принципів формування цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг. На час вирішення даного спору порушення відповідачем такого обов`язку не встановлено.
Разом з тим, на переконання колегії суддів, перегляд тарифів на розподіл природного газу та оцінка прийнятої відповідачем постанови може бути надана судом лише в межах розгляду позову про оскарження постанови відповідача від 30 грудня 2020 року №2767 «Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для АТ «Дніпрогаз».
Таким чином, судом першої інстанції не встановлено підстав і для задоволення вимоги позивача про зобов`язання НКРЕКП встановити для АТ «Дніпрогаз» економічно обґрунтований тариф на розподіл природного газу, зокрема включивши до структури такого тарифу компенсацію витрат та збитків, яких зазнало АТ «ОГС «Дніпрогаз» в минулих періодах за 2017-2020 роки у розмірі 396 828,38 грн.
Посилання відповідача на пропуск позивачем строків звернення до адміністративного суду з приводу оскарження бездіяльності відповідача щодо неперегляду тарифів на транспортування природного газу колегія суддів відхиляє, оскільки ПАТ «Дніпрогаз» оскаржує бездіяльність НКРЕКП з перегляду тарифу на транспортування природного газу, що стала відома позивачу зі змісту постанови НКРЕКП від 30 грудня 2020 року №2767, а з позовом до суду позивач звернувся 25 лютого 2021 року, що свідчить про дотримання ним втановленого статтею 122 Клдексу адміністративного судочинства України строку звернення до адміністративного суду.
Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.
Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За таких обставин, враховуючи вищевикладене, системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Дніпрогаз" залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 липня 2022 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя: Коротких А.Ю.

Судді: Аліменко В.О.

Епель О.В.