Справа № 640/16768/21 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білостоцького О.В., розглянувши в порядку письмового провадження, визначеного ст. 262 ч.5 КАС України, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у місті Києві, в якому позивач просив суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у місті Києві від 29.04.2021 року №107364-2409-2615.
В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що позивачу 03.06.2021 року поштовим зв`язком було вручено податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у місті Києві від 29.04.2021 року №107364-2409-2615 з орендної плати з фізичних осіб на суму 62 240,20 грн. за 2021 рік.
Вважаючи вищевказане податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18.06.2021 року у справі №640/16768/21 було відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін.
20.09.2021 року до суду від представника Головного управління ДПС у м. Києві надійшов відзив по справі (т. 1 а.с. 36-51), з якого вбачається, що відповідач позов не визнає та зазначає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є правомірним. 
На виконання положень п.2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України №2825-ІХ, адміністративну справу №640/16768/21 було направлено для подальшого розгляду до Одеського окружного адміністративного суду. Справа була отримана Одеським окружним адміністративним судом 05.03.2025 року.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями Одеського окружного адміністративного суду, адміністративна справа №640/16768/21 була передана судді Білостоцькому О.В.
Ухвалою суду від 11.03.2025 року адміністративну справу №640/16768/21 було прийнято до провадження Одеського окружного адміністративного суду, та вирішено її розгляд розпочати спочатку зі стадії відкриття провадження у справі та проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін в порядку, визначеному ч. 5 ст. 262 КАС України.
28.03.2025 року до суду від представника Головного управління ДПС у м. Києві надійшов відзив по справі (т.1 а.с.64-82), з якого вбачається, що відповідач позов не визнає та зазначає, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у м. Києві, як платник податку на майно в частині плати за землю з фізичних осіб (орендна плата з фізичних осіб) за земельну ділянку, яка розташована за адресою: с/т "Трикотажник", вул. 66-та Садова, діл. 1в, площею 0,0354 га (кадастровий номер 8000000000:90:943:0025). Приписами Договору оренди земельної ділянки від 16.08.2005 року №2-4486 встановлено річну орендну плату за земельну ділянку у розмірі 10% від її нормативної грошової оцінки. У той же час, вказаний Договір передбачає, що зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки та її індексація проводиться без внесення змін та доповнень до цього Договору у порядку та у випадках передбачених законодавством України. Таким чином, однією з істотних умов Договору від 16.08.2005 року №2-4486 передбачено те, що обчислення орендної плати здійснюється з урахуванням змін розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що є об`єктом Договору. Відповідно до Витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 02.04.2021 року №4143/86-21, наданої Головним управлінням Держгеокадастру у м. Києві, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:90:943:0025 становить 622 402 грн. Таким чином, оскільки позивач є орендарем земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:90:943:0025, Головним управлінням ДПС у м. Києві здійснено обчислення податкового зобов`язанням за платежем «орендна плата з фізичних осіб» та сформовано податкове повідомлення-рішення від 29.04.2021 року №107364-2409-2615 на загальну суму 62 240,20 грн. за 2021 рік.
Ухвалою суду від 21.05.2025 року було замінено відповідача у справі №640/16768/21 з Головного управління ДПС у м. Києві (код ЄДРПОУ 43141267) на його правонаступника - Головне управління ДПС у м. Києві (код ЄДРПОУ ВП 44116011, 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19).
Ухвалою суду від 21.05.2025 року було вирішено подальший розгляд справи №640/16768/21 проводити в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання по справі.
30.07.2025 року, 08.10.2025 року були проведені підготовчі судові засідання по справі, в яких приймала участь представник Головного управління ДПС у м. Києві (код ЄДРПОУ ВП 44116011) Кушнір В.С., яка надавала усні пояснення щодо предмета спору, заявлених позовних вимог та заперечень проти них та характеру спірних правовідносин. Представник позивача до підготовчих судових засідань не з`являвся, надсилав клопотання про розгляд справи без участі сторони позивача (а.с.116-118, 129-131, 132-136).
08.10.2025 року підготовче провадження у справі №640/16768/21 було закрито та призначено розгляд справи по суті.
У судовому засіданні, призначеному судом на 11.11.2025 року, представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог у повному обсязі. Від представника позивача повторно надійшла заява про розгляд справи без його участі. 
Враховуючи положення ч. 9 ст. 205 КАС України, а також те, що представником відповідача в судових засіданнях була викладена власна правова позиція по суті заявлених позовних вимог та фактичних обставин справи, надані необхідні письмові докази; подальший розгляд справи не потребував необхідності заслуховування усних пояснень сторін по справі; відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, суд ухвалив подальший розгляд справи проводити в порядку письмового провадження.
Суд у справі встановив наступне.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у м. Києві як платник податку на майно в частині плати за землю з фізичних осіб (орендна плата з фізичних осіб) за земельну ділянку, яка розташована за адресою: с/т "Трикотажник", вул. 66-та Садова, діл. 1в, площею 0,0354 га (кадастровий номер 8000000000:90:943:0025), що підтверджується примірником Договору оренди земельної ділянки від 16.08.2005 №2-4486 (зареєстрований в Головному управлінні земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради та здійснено запис в книзі записів державної реєстрації Договорів від 19.09.2005 №63-6-00-289) (а.с. 6-8).
Згідно п.1 вищевказаного Договору оренди земельної ділянки від 16.08.2005 року №2-4486 (далі – Договір, Договір №2-4486), укладеного між Київської міської радою (як орендодавцем) та громадянином ОСОБА_1 (як орендарем), вбачається, що орендодавець на підставі п.7 рішення Київської міської ради від 23.10.2023 року №120/993, за актом приймання-передачі передає, а орендар приймає в довгострокову оренду земельну ділянку. 
За п.2.1 Договору об`єктом оренди відповідно до цього Договору є земельна ділянка з наступними характеристиками:
- місце розташування - вул. Садова, 66, діл.1 в Дарницькому районі м. Києва;
- розмір – 0,0354 га;
- цільове призначення – для ведення колективного садівництва;
- кадастровий номер - 8000000000:90:943:0025.
Згідно п.3.1 Договору його укладено на 25 років.
Відповідно до п.4.2 Договору річна орендна плата на земельну ділянку встановлюється у розмірі 10% від її нормативної грошової оцінки.
За п.4.4 Договору зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки та її індексація проводиться без внесення змін та доповнень до цього Договору у порядку та у випадках, передбачених законодавством України.
Позивач у позові посилався на те, що згідно витягу з технічної документації Головного управління земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської державної адміністрації від 02.03.2005 року №ФС-01772/2005 нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 240,53 грн.
Водночас, станом вже на 07.06.2021 року, відповідно до Витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 02.04.2021 року №4143/86-21, наданої Головним управлінням Держгеокадастру у м. Києві, та витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:90:943:0025, що розташована за адресою м. Київ, Дарницький р-н, вул. Садова 66, діл. 1в, становить – 622 402 грн. (а.с.23, 77).
Враховуючи вищевказані обставини, Головним управлінням ДПС у місті Києві 29.04.2021 року було винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення №107364-2409-2615, яким було визначено суму податкового зобов?язання за орендною платою з фізичних осіб на суму 62 240,20 грн. 
Вважаючи вищевказане податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
За ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно положень ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
При цьому належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 73 КАС України), достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 75 КАС України), а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 76 КАС України).
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 76 ч. 2 КАС України).
Відповідно до положень ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Дослідивши адміністративний позов, відзиви на нього та надані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, заслухавши пояснення представника відповідача у судових засіданнях, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
За ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до ст.67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульована Податковим кодексом України від 02.12.2010 року №2755-VI (далі – ПК України) (у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний, зокрема, але не виключно, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
За п.п.36.1-36.3 ст.36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.
Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором.
Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.
За п.41.1 ст.41 ПК України вбачається, що податкові органи є контролюючими органами. В свою чергу податковий орган (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) здійснює контроль щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.
Земельні відносини в Україні регулюються Земельним кодексом України від 25.10.2001 року №2768-ІІІ (далі – ЗК України).
Відповідно до ст.206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка.
Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - це обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (п.п.14.1.136 п.4.1 ст.14 ПК України).
Плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (пп. 14.1.147 п.14.1 ст.14 ПК України). 
Справляння плати за землю здійснюється відповідно до положень розділу ХІІІ ПК України. 
Пунктом 288.1 ст.288 ПК України визначено, що підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.
За п.п.288.2 – 288.4 ПК України платником орендної плати є орендар земельної ділянки.
Об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.
Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.
Пунктом 288.5 ст.288 ПК України закріплено умови визначення розміру орендної плати встановлюється у договорі оренди, зокрема, але не виключно:
- не може бути меншою розміру земельного податку, встановленого для відповідної категорії земельних ділянок на відповідній території; 
- не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.
Разом з тим, ст.271 ПК України визначено, що базою оподаткування плати за землю є нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого розділом ХІІІ ПКУ, а у разі, якщо нормативну грошову оцінку не проведено - площа земельних ділянок. 
Згідно з п.п.14.1.125 п.14.1 ст.14 ПК України нормативна грошова оцінка земельних ділянок - капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений відповідно до законодавства центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. 
Правові засади проведення оцінки земель в Україні визначені Законом України від 11.12.2003 року №1378-IV «Про оцінку земель» (далі – Закон №1378). 
Відповідно до абз.5 ст.5 Закону №1378 нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку, державного мита при міні, спадкуванні (крім випадків спадкування спадкоємцями першої та другої черги за законом (як випадків спадкування ними за законом, так і випадків спадкування ними за заповітом) і за правом представлення, а також випадків спадкування власності, вартість якої оподатковується за нульовою ставкою) та даруванні земельних ділянок згідно із законом, орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, вартості земельних ділянок площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд, а також при розробці показників та механізмів економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель. 
За правилами ст.125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав та оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".
Відповідно до ст.13 Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998 року №161-XIV (далі – Закон №161-XIV) договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. 
Статтею 21 Закону №161-XIV встановлено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.
Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).
Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.
Істотні умови договору оренди землі визначені ст.15 Законом №161-XIV, однією з яких є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.
Отже, орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності сплачується орендарем з дня виникнення права користування земельною ділянкою, тобто з дня державної реєстрації права оренди відповідно до договору оренди земельної ділянки. Сплата орендної плати є обов`язком орендаря, яке кореспондується з його правом користування земельною ділянкою. 
Як було встановлено судом під час розгляд справи, позивач перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у м. Києві, як платник податку на майно в частині плати за землю з фізичних осіб (орендна плата з фізичних осіб) за земельну ділянку, яка розташована за адресою: с/т "Трикотажник", вул. 66-та Садова, діл. 1в, площею 0,0354 га (кадастровий номер 8000000000:90:943:0025). 
Пунктом 4.2 Договору №2-4486 встановлено річну орендну плату за земельну ділянку у розмірі 10 відсотків від її нормативної грошової оцінки.
Разом з тим, пунктом 4.4 Договору №2-4486 встановлено, що зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки та її індексація проводиться без внесення змін та доповнень до цього Договору у порядку та у випадках передбачених законодавством України. 
Таким чином, Договору №2-4486 передбачено те, що обчислення орендної плати здійснюється з урахуванням змін розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що є об`єктом Договору.
Відповідно до ст.289 ПК України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. 
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за станом на 1 січня поточного року.
Як вже було зазначено вище, відповідно до витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 02.04.2021 року №4143/86-21 нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:90:943:0025, що розташована за адресою м. Київ, Дарницький р-н, вул. Садова 66, діл. 1в, становить – 622 402 грн. Отже, сума податку на 2021 рік на зазначену земельну ділянку розрахована наступним чином: 622 402 х 10% = 62 240,20 грн., де: 622 402 грн. – нормативна грошова оцінка земельної ділянки; 10% – ставка орендної плати.
Враховуючи вищезазначене і зважаючи на те, що позивач є орендарем земельної ділянки з кадастровим номером 8000000000:90:943:0025, на думку суду, Головним управлінням ДПС у м. Києві було правомірно здійснено обчислення податкового зобов`язання позивачу за орендною платою з фізичних осіб на загальну суму 62 240,20 грн. за 2021 рік.
При цьому, суд не враховує посилання позивача на те, що в укладеному Договорі №2-4486 чітко встановлений розмір орендної плати, а податковий орган, при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, фактично в односторонньому порядку змінив умови договору оренди земельної ділянки в частині збільшення розміру орендної плати, оскільки таке твердження спростовується п.4.4 Договору №2-4486, який чітко передбачає можливість зміни нормативної грошової оцінки земельної ділянки та її індексації без внесення змін та доповнень до цього Договору.
Враховуючи вищевказане, суд доходить висновку, що податковий орган за час розгляду справи довів обґрунтованість оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 29.04.2021 року №107364-2409-2615, а тому адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві задоволенню не підлягає.
Верховний Суд у власних постановах неодноразово посилався на низку рішень Європейського суду з прав людини, які розкривають підхід до обґрунтованості судових рішень.
В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі “Бендерський проти України” від 15 листопада 2007 року, заява №22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.
У іншому рішенні, зокрема, у справі «Серявін та інші проти України» зазначено, що національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає у тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року). 
Отже, у рішеннях ЄСПЛ склалась стала практика, відповідно до якої рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто вмотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 44, 72-77, 90, 192-194, 205, 241-246, 251, 255, 257-258, 262, 293, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення – відмовити.
Розподіл судових витрат не проводити.
Відповідно до абз. 6 п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України №2825-ІХ від 13.12.2022 року рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та пп. 15.5 п.15 ч.1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України.
Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України. 
Повне найменування сторін по справі:
Позивач – ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).
Відповідач - Головне управління ДПС у м. Києві (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 33/19, код ЄДРПОУ ВП 44116011). 

Суддя О.В. Білостоцький 

.