Ухвала
 
11 грудня 2025 року
м. Київ
 
справа № 759/18226/22
провадження № 61-14508ск25
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,
 
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 24 квітня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 08 жовтня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тригуб Євгенія Олегівна, про визнання недійсним договору позики,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У грудні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість у розмірі                104 000,00 доларів США, що еквівалентно 3 803 280,00 грн, 3 % річних у розмірі                     2 282,30 доларів США, що еквівалентно 83 463,71 грн, пеню у розмірі                           277 680,00 доларів США, що еквівалентно 10 154 757,60 грн, та штраф у розмірі                8 320,00 доларів США, що еквівалентно 304 262,40 грн.
 
У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом, у якому просила визнати недійсним укладений між не та ОСОБА_2 договір позики   від 04 березня 2021 року та застосувати наслідки недійсності вказаного договору, передбачені статтею 216 ЦК України.
 
Святошинський районний суд м. Києва рішенням від 24 квітня 2025 року позов ОСОБА_2 задовольнив частково. Стягнув солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики у розмірі                            104 000,00 доларів США основної суми боргу, що еквівалентно 3 803 280,00 грн, та 3 % річних у розмірі 2 282,30 доларів США, що еквівалентно 83 463,71 грн. В решті позову відмовив. У задоволені зустрічного позову ОСОБА_1 відмовив. Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.
 
Київський апеляційний суд постановою від 08 жовтня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, а рішення Святошинського районного суду                   м. Києва від 24 квітня 2025 року - без змін. 
 
19 листопада 2025 року ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 24 квітня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду                    від 08 жовтня 2025 року (повний текст якої складено 20 жовтня 2025 року) у цій справі.
 
Ухвалою Верховного Суду від 24 листопада 2025 року касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків.
 
На виконання вимог вказаної ухвали до Верховного Суду надійшли матеріали на усунення недоліків, які заявником виконано.
 
В новій редакції касаційної скарги ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Святошинського районного суду м. Києва від 24 квітня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 08 жовтня 2025 року і справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
 
Як на підставу касаційного оскарження судових рішень заявник посилається на те, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 
- суд необґрунтовано відхилив неодноразові заяви про зупинення провадження у цій справі у зв`язку із розглядом іншої справи (пункт 3 частини третьої статті 411 ЦПК України).
 
Касаційна скарга подана в передбачений законом строк, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, оплачена судовим збором, зокрема, містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
Оскільки викладені в касаційній скарзі доводи викликають необхідність їх перевірки, касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити та витребувати матеріали справи.
 
Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 24 квітня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 08 жовтня 2025 року.
 
Витребувати із Святошинського районного суду м. Києва цивільну справу № 759/18226/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тригуб Євгенія Олегівна, про визнання недійсним договору позики.
 
Роз`яснити учасникам справи право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання цієї ухвали.
 
До відзиву необхідно додати докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи. 
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:	А. Ю. Зайцев	
   	  Є. В. Коротенко	
 	 	
 	М. Ю. Тітов