ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

22 січня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/1332/25	

Головуючий суддя І інстанції – Стрельнікова Н.В.

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Іванова С.М. (доповідач),
суддів: Чередниченка В.Є., Шальєвої В.А., 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07.07.2025 в адміністративній справі № 280/1332/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, третя особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання рішення протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ: 
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 27.01.2025 № 084050020429 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 період його роботи з 06.08.2007 по 15.02.2008 та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02.03.2015 № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» згідно із Рішенням Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 з 20.01.2025. 
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 07.07.2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 було задоволено повністю.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 27.01.2025 № 084050020429 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 період її роботи з 06.08.2007 по 15.02.2008 та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02.03.2015 № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» згідно із Рішенням Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 з 20.01.2025.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, звернулося з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати вищезазначене рішення, як незаконне та прийняти нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити. 
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що виключно Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09.07.2003 визначено пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком. Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-ІV необхідними умовами для призначення пенсії на пільгових умовах для жінок є: 1) вік – 50 років; 2) загальний стаж роботи не менше 20 років; 3) стаж роботи із особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад не менше 7 років 6 місяців. Позивач не має необхідного пільгового стажу роботи із особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці за Списком № 1, адже пільговий стаж роботи ОСОБА_1 становить 4 роки 6 місяців 16 днів. При цьому, період роботи з 06.08.2007 по 15.02.2008 не підлягає зарахуванню до пільгового стажу роботи із особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці за Списком № 1, оскільки уточнююча довідка не відповідає Додатку №5 до Порядку № 637, а саме відсутній підпис начальника відділу кадрів та будь-яка інформація про відсутність посади начальника відділу кадрів відповідно до штатного розпису підприємства, а також будь-яка інформація, що виконуючий обов`язки директора має право підпису головного бухгалтера.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ст. 311 КАС України.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши доводи апеляційної скарги та правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів останньої, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як було встановлено судом першої інстанції, 20.01.2025 ОСОБА_1 звернулася до територіальних органів Пенсійного фонду України з відповідною заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 (а.с. 21).
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 27.01.2025 № 084050020429 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058, у зв`язку із відсутність необхідного стажу за Списком № 1 – 7 років 6 місяців.
Як зазначено в вказаному рішенні: «…Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи; жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.
Вік позивачки становить 50 років.
Страховий стаж позивачки становить 32 роки 05 місяців 03 дні.
Пільговий стаж роботи за Списком № 1 становить 04 роки 06 місяців 16 днів.
До пільгового стажу не зараховано період роботи з 06.08.2007 по 15.02.2008 за Списком №1 згідно з пільговою довідкою від 26.11.2024 №68, виданою ЗДП «Кремнійполімер», оскільки довідка не відповідає Додатку 5 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки та відповідних записів у ній, затвердженого Постановою КМУ від 12.08.1993 №637, а саме відсутній підпис начальника відділу кадрів, та будь-яка інформація про відсутність посади начальника відділу кадрів відповідно до штатного розпису підприємства, а також будь-яка інформація, що виконуючий обов`язки директора має право підпису головного бухгалтера...» (а.с. 22).
Позивач, не погоджуючись з таким рішенням відповідача звернулася з цим позовом до суду. 
Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що досягнувши 45 річного віку та маючи необхідний загальний і спеціальний страховий стаж, з 23.01.2020 - моменту прийняття Конституційним Судом України рішення від 23.01.2020 №1-р/2020, у пенсіонера виникло право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до п. «а» ч.1 ст.13 Закону №1788-XII. Оскільки на момент звернення до відповідача із заявою від 20.01.2025 про призначення пенсії, ОСОБА_1 досягла віку 50 років 02 місяці (із необхідних 45), а отже для призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку на 4 роки 10 місяців, позивач має мати 4 роки пільгового стажу за Списком № 1 (4 х 1,4 = 5 років 4 місяці). Вирішуючи спір щодо не зарахування періоду роботи з 06.08.2007 по 15.02.2008 до пільгового стажу роботи із особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці за Списком № 1, суд виходив з того, що надані пенсійному органу трудова книжка та довідка підтверджують період роботи позивача за Списком №1, а окремі недоліки довідки такі як у довідці від 26.11.2024 №68, не містить підпис начальника відділу кадрів, та будь-яка інформація про відсутність посади начальника відділу кадрів відповідно до штатного розпису підприємства, а також будь-яка інформація, що виконуючий обов`язки директора має право підпису головного бухгалтера не можуть позбавляти позивача права на пільгову пенсію за віком.
Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне. 
Згідно з пунктом «а» статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення №1788-XII від 05.11.1991 року (далі Закон №1788-XIІ), у редакції чинній до прийняття Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-VIII від 02.03.2015 року на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 (36-2003-п) виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року №213-VIII, який набув чинності з 01.04.2015 року, віковий ценз для жінок збільшено до 50 років із одночасним запровадженням правила поетапного збільшення показника вікового цензу.
Так, до досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 45 років - по 31 березня 1970 року включно; 45 років 6 місяців - з 1 квітня 1970 року по 30 вересня 1970 року; 46 років - з 1 жовтня 1970 року по 31 березня 1971 року; 46 років 6 місяців - з 1 квітня 1971 року по 30 вересня 1971 року; 47 років - з 1 жовтня 1971 року по 31 березня 1972 року; 47 років 6 місяців - з 1 квітня 1972 року по 30 вересня 1972 року; 48 років - з 1 жовтня 1972 року по 31 березня 1973 року; 48 років 6 місяців - з 1 квітня 1973 року по 30 вересня 1973 року; 49 років - з 1 жовтня 1973 року по 31 березня 1974 року; 49 років 6 місяців - з 1 квітня 1974 року по 30 вересня 1974 року; 50 років - з 1 жовтня 1974 року по 31 грудня 1975 року.
За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 20 років 6 місяців у чоловіків і не менше 15 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 21 року у чоловіків і не менше 16 років у жінок; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 21 року 6 місяців у чоловіків і не менше 16 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 22 років у чоловіків і не менше 17 років у жінок; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 22 років 6 місяців у чоловіків і не менше 17 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 23 років у чоловіків і не менше 18 років у жінок; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 23 років 6 місяців у чоловіків і не менше 18 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 24 років у чоловіків і не менше 19 років у жінок; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 24 років 6 місяців у чоловіків і не менше 19 років 6 місяців у жінок.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» щодо підвищення пенсій №2148-VIII від 03.10.2017 року, текст Закону №1058-IV доповнений, зокрема, статтею 114, згідно із п.1 ч.2 якої на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші.
Вказана норма набула чинності з 01.10.2017 року.
Натомість, Рішенням Конституційного Суду України № 1-р/2020 від 23.01.2020 року, визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти «б-г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII.
Згідно з п. 2 Рішення № 1-р/2020, стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б-г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Відповідно до п. 3 Рішення № 1-р/2020 , застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти «б-г» статті 54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: «На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:
а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;
жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 45 років, тоді як другий - у 50 років.
Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що вони явно суперечать один одному. Таке регулювання порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»).
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а (провадження № 11-1207апп19, пункт 56) сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Отже, у цій справі застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.
Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній в постанові від 03.11.2021 року в справі № 360/3611/20, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.
Враховуючи зазначене суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що досягнувши 45 річного віку та маючи необхідний загальний і спеціальний страховий стаж, з 23.01.2020 - моменту прийняття Конституційним Судом України рішення від 23.01.2020 №1-р/2020, у пенсіонера виникло право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до п. «а» ч.1 ст.13 Закону №1788-XII.
За умовами пункту 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058-ІV працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи; жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи.
Зважаючи на те, що рішенням № 084050020429 підтверджено необхідний страховий стаж ОСОБА_1 - 32 роки 05 місяців 03 дні, а також наявність у позивача пільгового стажу роботи за Списком № 1 - 04 роки 06 місяців 16 днів, тобто позивачем набуто не менше половини необхідного пільгового стажу роботи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач при вирішенні питання щодо призначення позивачу пенсії повинен був врахувати пункт 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058-ІV, а тому рішення № 084050020429 є протиправним та як наслідок підлягає скасуванню.
Щодо вимог позивача в частині не зарахування до пільгового стажу періоду роботи з 06.08.2007 по 15.02.2008, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до положень статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII основним документом, який підтверджує трудовий стаж для призначення пенсії, є трудова книжка.
Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Українивід12 серпня 1993 року №637 передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу роботи приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці повинно бути вказано періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, в тому числі виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій.
Отже, трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи, однак у разі відсутності у ній відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, особа, яка звертається за призначенням пенсії, повинна надати уточнюючу довідку про підтвердження пільгового трудового стажу відповідно до пункту 20 Порядку №637.
Надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Такі ж висновки викладено Верховним Судом у постановах від 07 березня 2018 року у справі №233/2084/17, від 16 травня 2019 року у справі № 161/17658/16-а, від 27 лютого 2020 року у справі №577/2688/17, від 31 березня 2020 року у справі № 446/656/17, від 21 травня 2020 року у справі №550/927/17, від 10 грудня 2020 року у справі № 195/840/17, від 18 травня 2021 року у справі №229/2330/17.
Як вбачається із записів трудової книжки серії НОМЕР_1 від 27.09.1994, яка була надана до заяви про призначення пенсі, а саме запис № 13 ОСОБА_1 06.08.2007 переведена в тому ж цеху, дільниця №1 виробництво кремнійорганічних сполук етилсилікатів, емульсій, вазелинів, паст та герметик, апаратчиком синтезу 3 розряду, згідно із записом №14 трудової книжки серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 15.02.2008 звільнена за власним бажанням (а.с. 12-13).
Для додаткового підтвердження наявності пільгового стажу за вказаний період роботи було додано копію наказу ЗДП «Кремнійполімер» про результати атестації робочих місць за умовами праці для визначення права на пільгове пенсійне забезпечення за списками № 1, 2 від 22.07.2004 № 270, згідно із яким право на пільгове пенсійне забезпечення за списком № 1 в цеху № 2, дільниця № 1 з виробництва кремнійорганічних сполук етилсилікатів, емульсій, вазелинів, паст та герметика мають працівники за професією апартник синтезу, що передбачено Списком № 1, розділ 8, підрозділ 1, позиція 8а.1 (а.с. 18-19).
Викладені обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 у період з 06.08.2007 по 15.02.2008 працювала апаратчиком синтезу 3 розряду на дільниці №1 виробництва кремнійорганічних сполук етилсилікатів, емульсій, вазелинів, паст та герметик та зазначена посада була атестована за Списком №1, а тому суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що цей період роботи підлягає зарахуванню до пільгового стажу роботи із особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці за Списком № 1.
При цьому, колегія суддів зауважує, що певні недоліки в оформленні уточнюючих довідок не можуть бути визначені відповідачем як підстава для відмові у зарахуванні періоду роботи до пільгового стажу позивача за наявності відповідних записів у трудовій книжці.
Так, позивачем було надано до пенсійного органу довідку від 26.11.2024 №68, видану ЗДП «Кремнійполімер» про підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів (а.с. 15-16).
Зазначена довідка підписана в.о. директора та скріплена печаткою підприємства.
За умовами частини 3 статті 44 Закону України № 1058-IV органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Тобто, у разі сумніву органу, що призначає пенсію, у належності та обґрунтованості поданих заявником документів, в нього є право перевірити надані заявником документи шляхом звернення до установ, підприємств, організацій, де працював заявник, із відповідними запитами або архівних установ.
За наведених обставин, суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права перевірити інформацію, яка зазначена у трудовій книжці та інших документах позивача, як того вимагає частина 3 статті 44 Закону №1058-IV.
Враховуючи те, що відповідачем не надано суду доказів безпідставності видачі позивачу довідки від 26.11.2024 №68 та відповідач не скористався наданим правом на перевірку такої довідки, при цьому надані позивачем документи підтверджують пільговий характер роботи у період з 06.08.2007 по 15.02.2008, колегія суддів зробила висновок про безпідставність не прийняття відповідачем такої довідки як додаткового документу, що підтверджує наявність пільгового стажу.
З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для зміни або скасування рішення суду – відсутні.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області – залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 07.07.2025 в адміністративній справі № 280/1332/25 – залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий - суддя С.М. Іванов 

суддя В.Є. Чередниченко 

суддя В.А. Шальєва