ПОСТАНОВА                                                     
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ                                 
27 листопада 2025 року
м. Київ
справа № 706/1003/24
провадження № 61-8487св25
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач -  ОСОБА_2 ,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського апеляційного суду від 05 червня 2025 року у складі колегії суддів: Василенко Л. І., Гончар Н. І., Фетісової Т. Л.,
Короткий зміст позовних вимог 
1.            У серпні 2024 році ОСОБА_1 звернувся до Христинівського районного суду Черкаської області із позовом, в якому просив суд стягнути зі ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 05 червня 2021 року в розмірі 
361 560,00 грн.
Короткий зміст рішення районного суду
2.            Заочним рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 31 березня 2025 року у складі судді Орендарчука М. П. позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 05 червня 2021 року у розмірі 7 200,00 грн. 
В іншій частині позову відмовлено, здійснено розподіл судових витрат.
Короткий зміст ухвал суду апеляційної інстанції
3.            Не погоджуючись із заочним рішенням районного суду ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.
4.            Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 30 квітня 2025 року 
у задоволенні заяви ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовлено. 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 31 березня 2025 року залишено без руху.
Запропоновано заявникові сплатити судовий збір за апеляційне оскарження судового рішення. На підтвердження сплати судового збору надати до суду відповідні докази або докази на підтвердження наявності підстав для звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Зазначено строк виконання ухвали та попереджено про наслідки її невиконання.
5.            У встановлений судом строк ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду із заявою про відвід судді Василенко Л. І.
6.            Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 21 травня 2025 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді Василенко Л. І. визнано необґрунтованою.
Передано вирішення питання про відвід судді Василенко Л. І. судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.
7.            Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 23 травня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Василенко Л. І. 
у цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 31 березня 2025 року.
8.            Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 05 червня 2025 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 31 березня 2025 року визнано неподаною та повернуто заявнику.
9.            Визнаючи неподаною апеляційну скаргу та повертаючи останню заявникові, апеляційний суд мотивував своє рішення тим, що у встановлений судом строк  ОСОБА_1 не виконав вимоги ухвали про залишення апеляційної скарги без руху в частині слати судового збору та надання до суду доказів на підтвердження його сплати.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
10.         У липні 2025 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського апеляційного суду від 05 червня 2025 року у вказаній справі.
11.         Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 04 серпня 2025 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано матеріали цивільної справи та надано строк для подачі відзиву на касаційну скаргу.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
12.         У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу апеляційного суду про повернення апеляційної скарги, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції в іншому складі суддів.
13.         Підставою касаційного оскарження вказує порушення апеляційним судом норм процесуального права, оскільки, вирішуючи клопотання про звільнення від сплати судового збору, колегія суддів вимагала довідку про склад сім`ї, яку відповідні органи більше не видають.
14.         Також заявник зазначає, що головуючому судді було заявлено обґрунтований відвід, який залишено без задоволення.
15.         Касаційна скарга обґрунтована тим, що суд апеляційної інстанції, залишаючи апеляційну скаргу без руху, сформулював свої вимоги так, щоб змусити заявника сплатити судовий збір, оскільки надати документи на підтвердження майнового стану, визначені в ухвалі, було неможливо. 
16.         На думку заявника, вищезазначене свідчить про упередженість судді, яка вирішувала питання щодо клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.
Відзив на касаційну скаргу від іншого учасника справи до Верховного Суду не надходив
Фактичні обставини справи, встановлені судами
17.         Судами попередніх інстанцій встановлено, що у серпні 2024 році 
ОСОБА_1 звернувся до Христинівського районного суду Черкаської області із позовом, в якому просив суд стягнути зі ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 05 червня 2021 року в розмірі 361 560,00 грн.
18.         Заочним рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 31 березня 2025 року у складі судді Орендарчука М. П. позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 05 червня 2021 року у розмірі 7 200,00 грн. 
В іншій частині позову відмовлено, здійснено розподіл судових витрат.
19.         Не погодившись із рішенням районного суду в частині відмови 
у задоволенні позовних вимог, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.
20.         Одночасно із апеляційною скаргою ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду із заявою про звільнення від сплати судового збору за апеляційне оскарження судового рішення.
21.         На обґрунтування наявності підстав для звільнення від сплати судового збору ОСОБА_1 вказував на скрутний майновий стан, оскільки є особою похилого віку, непрацездатним, отримує пенсію в розмірі 2 725,00 грн, інших доходів, зокрема земельної ділянки чи паю немає.
22.         На підтвердження свого майнового стану заявник надав відомості 
з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела та суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку і військового збору за період з I кварталу 2019 року до III кварталу 2024 року, а також довідку про доходи, видану Пенсійним фондом України, згідно з якою загальний розмір пенсії за останній рік становить 32 290,00 грн.
23.         Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 30 квітня 2025 року 
у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовлено.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 31 березня 2025 року залишено без руху.
Запропоновано заявникові сплатити судовий збір за подачу апеляційної скарги або надати докази на підтвердження наявності підстав для звільнення від сплати судового збору.
Зазначено строк виконання ухвали на попереджено про наслідки її невиконання.
24.         На виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху ОСОБА_1 звернувся до суду апеляційної інстанції із заявою у змісті якої просив переглянути і задовольнити його клопотання про звільнення від сплати судового збору.
25.         Крім того, у змісті заяви ОСОБА_1 порушив питання про відвід судді Черкаського апеляційного суду Василенко В. І.
26.         Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 21 травня 2025 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді Василенко Л. І. визнано необґрунтованою.
Передано вирішення питання про відвід судді Василенко Л. І. судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.
27.         Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 23 травня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Василенко Л. І. 
у цивільній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 31 березня 2025 року.
28.         Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 05 червня 2025 року, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 31 березня 2025 року, визнано неподаною та повернуто заявнику з підстав невиконання вимог ухвали Черкаського апеляційного суду 
від 30 квітня 2024 року.
Позиція Верховного Суду
29.         Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
30.         Положенням частини другої статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно 
у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права 
у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
31.         Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених 
у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
32.         Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції
в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
33.         Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише 
в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
34.         Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
35.         Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
36.         Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог 
і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
37.         Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення.
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права
38.         Предметом касаційного оскарження у справі є ухвала апеляційного суду про повернення апеляційної скарги заявникові у зв`язку з невиконанням вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.
39.         Відповідно до частини першою статті 352 ЦПК України учасники справи, 
а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити 
в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково. 
40.         Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (частина перша статті 355 ЦПК України). 
41.         Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
42.         У частині другій статті 357 ЦПК України вказано, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.
43.         Відповідно до частин першої, другої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених 
у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. 
В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
44.         Згідно з частиною третьою статті 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
45.         Про повернення апеляційної скарги постановляється ухвала, яка може бути оскаржена в касаційному порядку (частина сьома статті 357 ЦПК України).
46.         Таким чином, у змісті ухвали про залишення апеляційної скарги без руху мають бути чітко зазначені як її недоліки, так і спосіб та строк їх усунення.
47.         Питання відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх оплати врегульоване як змістом статті 136 ЦПК України, так і у змісті статті 8 Закону України «Про судовий збір», яка, своєю чергою, є спеціальною.
48.         Відповідно до частини першої-третьої статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.
З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.
49.         Змістом статті 8 Закону України «Про судовий збір» (у редакції чинній на момент подачі апеляційної скарги) передбачено три умови, за яких суд, враховуючи майновий стан сторони та за її клопотанням, може відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення, зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати, і такими умовами є: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача -фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або
3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. 
50.         Аналогічні висновки щодо застосування вищезгаданої норми викладені Верховним судом у змісті постанови Великої Палати Верховного Суду 
від 14 січня 2021 року у справі № 0940/2276/18 (провадження № 11-336апп20).
51.         У Рішенні від 20 січня 2025 року у справі № 2-р(ІІ)/2025 Конституційний Суд України зробив висновок про те, що надання суду на підставі частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» дискреційного повноваження 
з відстрочення або розстрочення сплати стороною судового збору на певний строк з огляду на її майновий стан має правомірну мету - забезпечення доступу до суду та є додатковим засобом підтримувальної дії (affirmative action) держави в ділянці реалізації прав на судовий захист для осіб, які перебувають 
у складному майновому становищі.
52.         Особа, яка звертається до суду, має право подати відповідне клопотання, в якому навести обставини щодо її майнового стану та за наявності обставини, з якими закон пов`язує можливість реалізації судом права зменшити тягар несення судових витрат у частині сплати судового збору. Такі обставини повинні бути підтверджені належними і допустимими доказами.
53.         Звільнення від сплати судового збору дійсно є дискреційним повноваженням суду, яке він реалізовує на підставі оцінки доказів, наданих особою. Водночас свобода розсуду суду під час вирішення питання про звільнення особи від сплати судового збору не є необмеженою.
54.         Зокрема, вирішуючи питання про звільнення від сплати судового збору, суд ураховує майновий стан сторони, який є оціночним і залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Такими доказами можуть слугувати: довідка органу Пенсійного фонду України про розмір виплаченої пенсії за попередній календарний рік разом із довідкою органу доходів і зборів про відсутність інших доходів за попередній календарний рік. Аналогічні висновки викладено Верховним Судом у змісті постанови від 23 листопада 
2023 року у справі № 215/7312/20, а також ухвали Великої Палати Верховного Суду від 10 травня 2019 року у справі № 9901/166/19.
55.         Як вбачається зі змісту ухвали Черкаського апеляційного суду 
від 30 квітня 2025 року про залишення без руху апеляційної скарги 
ОСОБА_1 , останньому було відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору та запропоновано надати належні та достатні докази, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону. При цьому зауважено, що підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наявність рухомого і нерухомого майна, доказів щодо відсутності інших доходів, довідки фіскальних органів про доходи, довідки про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка фіскального органу про перелік розрахункових та інших рахунків, тощо).
56.         Тобто апеляційним судом надано невичерпний перелік доказів, які можуть підтверджувати майновий стан заявника, а не лише зобов`язано надати певну довідку.
57.         Визнаючи апеляційну скаргу неподаною та повертаючи останню заявникові, апеляційний суд мотивував своє рішення тим, що ОСОБА_1 
у встановлений судом строк не усунув недоліки апеляційної скарги, вказані 
в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху від 30 квітня 2025 року, 
а саме не надав документи на підтвердження сплати судового збору за подання апеляційної скарги або документи на підтвердження підстав звільнення від сплати судового збору, замість чого заявив відвід судді.
58.         Колегія суддів вважає обґрунтованим висновок апеляційного суду з огляду на таке.
59.         Відтак у справі, що є предметом касаційного перегляду, апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні клопотання заявника апеляційної скарги про звільнення від сплати судового збору та залишаючи апеляційну скаргу без руху, вважав, що заявник не надав належних і достатніх доказів на підтвердження підстав для такого звільнення. Тому заявникові апеляційної скарги було запропоновано надати інші докази на підтвердження майнового стану та, як наслідок, на підтвердження наявності підстав для звільнення від сплати судового збору або сплатити судовий збір за апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції. 
60.         При цьому був зазначений орієнтовний перелік доказів, з яких може бути отримана інформація про майновий стан заявника апеляційної скарги.
61.         Судом також було враховано сплату заявником судового збору за звернення до суду із позовом у розмірі 3 543,60 грн, а також оплату послуг з надання професійної правничої допомоги у суді апеляційної інстанції у розмірі 2 000,00 грн, що вказує на відсутність у заявника фінансових труднощів та наявність такого майнового стану, що унеможливлює сплату судового збору за апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.
62.         У визначений судом строк ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду із заявою, у змісті якої просив суд повторно розглянути його заяву про звільнення від сплати судового збору, а також усунути суддю Черкаського апеляційного суду Василенко Л. І. від розгляду його апеляційної скарги.
63.         Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками апеляційного суду щодо наявності підстав для визнання апеляційної скарги неподаною та її повернення заявникові, оскільки клопотання про звільнення від сплати судового збору вже було предметом вирішення апеляційного суду, а нових доказів на підтвердження свого скрутного матеріального стану та, як наслідок, неможливості сплатити судовий збір заявник суду не надав. Отже, не виконав вимоги ухвали Черкаського апеляційного суду від 30 квітня 2025 року про залишення апеляційної скарги без руху, що є підставою для визнання апеляційної скарги неподаною та повернення її заявникові.
64.         Більше того, колегія суддів зауважує, що вирішення питання про звільнення від сплати судового збору є дискреційним повноваженням суду, яке реалізовується на підставі оцінки доказів, наданих безпосередньо особою, яка порушує питання про звільнення від сплати судового збору.
65.         Свобода розсуду суду під час вирішення питання про звільнення особи від сплати судового збору не є необмеженою. Звільнення заявника, зокрема 
в межах подання апеляційної скарги, безпосередньо залежить від наданих ним доказів свого майнового стану. Тобто обов`язок довести скрутне матеріальне становище покладено саме на особу, яка порушує питання про звільнення від сплати судового збору.
66.         Вищезазначене узгоджується із висновками щодо застосування норм права, викладеними у змісті постанови Верховного Суду від 16 квітня 2024 року у справі № 128/2953/23 (провадження № 61-8623св24).
67.         Враховуючи, що ОСОБА_1 не надано суду належних та достатніх доказів, які підтверджують неможливість сплати судового збору через скрутне матеріальне становище, а його звернення до суду з метою усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених в ухвалі апеляційного суду про залишення апеляційної скарги без руху, обмежилося лише заявою, зміст якої зводився до незгоди з цією ухвалою, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про невиконання ухвали та, відповідно, про повернення апеляційної скарги заявникові з підстав, передбачених частиною третьою статті 185 ЦПК України.
68.         Щодо доводів касаційної скарги про участь у ухваленні судового рішення судді, якій заявлено обґрунтований відвід, а саме судді Василенко Л. І., а також судді Фетісової Т. Л., яка мала заявити самовідвід у справі, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.
69.         Відповідно до пункту 2 частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими, якщо касаційну скаргу обґрунтовано такою підставою.
70.         Згідно з пунктом 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є обставини, що викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.
71.         Відповідно до частини четвертої статті 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання, не може бути підставою для відводу.
72.         Згідно із статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
73.         Суд, встановлений законом (законний суд), є необхідним інституційним елементом справедливого правосуддя в тому розумінні, яке цьому поняттю надає стаття 6 Конвенції. Лише такий суд, керуючись правовими засадами та за встановленою законом процедурою, є компетентним здійснювати правосуддя.
74.         Європейський суд з прав людини вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що під час вирішення того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення в справі «Білуха проти України», № 33949/02, § 49-52, від 09 листопада 2006 року).
75.         Верховний Суд висновує про відсутність підстав для висновку про необ`єктивність та упередженість суддів апеляційного суду Василенко Л. І. згідно зі статтею 36 ЦПК України, з огляду на оціночний характер таких тверджень заявника та відсутність доказів фактичної упередженості судді, 
а також з огляду на те, що заява про відвід останньої була зумовлена незгодою заявника із процесуальним рішеннями судді, що в силу приписів частини четвертої статті 34 ЦПК України не є підставою для відводу.
76.         Більше того, колегія суддів зауважує, що перебування у провадженні Вищої ради правосуддя дисциплінарної скарги щодо судді Фетісової Т. Л. не 
є підставою для її відводу або самовідводу від розгляду справи та, відповідно, не свідчить про розгляд справи неповноважним складом суду.
77.         Відтак, доводи касаційної скарги у вищенаведеній частині не знайшли свого підтвердження при касаційному перегляді справи.
78.         Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Пономарьов проти України», «Рябих проти Російської Федерації», «Нєлюбін проти Російської Федерації») повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.
79.         Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки 
у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
80.         Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості, 
а наведені в касаційній скарзі доводи не свідчать про помилковість або необґрунтованість висновків апеляційного суду. 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги.
81.         Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судових рішень.
82.         Наявність обставин, за яких відповідно до частини першої статті 411 ЦПК України судове рішення підлягає обов`язковому скасуванню, касаційним судом не встановлено.
83.         Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Керуючись статтями 400, 401, 402, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
1.            Касаційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення.
2.            Ухвалу Черкаського апеляційного суду від 05 червня 2025 рокузалишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                       Н. Ю. Сакара
О. М. Осіян
В. В. Шипович