ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
8-й під`їзд, Держпром, майдан Свободи, 5, м. Харків, 61022 
тел. приймальня (057) 705-14-14, тел. канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41 
_______________________________________________________________________

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" січня 2026 р.	м. Харків	Справа № 922/3938/25	

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Аріт К.В. 
при секретарі судового засідання Христенко І.С.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу 
за позовом 	Комунального підприємства "Харківське ремонтно-будівельне підприємство", м.Харків 	
до 	Науково-виробничого підприємства "Сігма" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю, м.Харків (адреса: 61007, м. Харків, вул.Північна, буд. 2) 	
про 	стягнення 3514700,00 грн 	
за участю представників:
позивача - Рись В.Г. (адвокат, довіреність від 12.01.2024);
відповідача - не з`явився. 

ВСТАНОВИВ:

06.11.2025 року позивач - Комунальне підприємство "Харківське ремонтно-будівельне підприємство" звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до Науково-виробничого підприємства "Сігма" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю про стягнення заборгованості за поставлений товар в розмірі 3514700,00грн.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 11.11.2025 року позовну заяву залишено без руху.
14.11.2025 року представник позивача надав до суду заяву про усунення недоліків (вх.№26489).
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 17.11.2025 року відкрито провадження у справі №922/3938/25 та призначено підготовче засідання на 09.12.2025 року, яке протокольною ухвалою суду було відкладено на 23.12.2025 року.
Протокольною ухвалою суду від 23.12.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 13.01.2026 року.
Представник позивача в судовому засіданні 13.01.2026 року позовні вимоги підтримав повністю та просив суд їх задовольнити.
Представник відповідача у судове засідання 13.01.2026 року не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання відповідач був повідомлений належним чином, з огляду на наступне.
Ухвали суду направлялись на юридичну адресу відповідача, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 61007, м. Харків, вул.Північна, буд. 2.
Крім того, ухвали суду направлялись на адресу засновника відповідача ОСОБА_1 .
Однак, всі ухвали повернулись до суду без вручення відповідачу та засновнику відповідача, з відміткою пошти "адресат відсутній за вказаною адресою".
Згідно з ч.4 ст.89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.
Під час розгляду справи судом перевірено юридичну адресу відповідача згідно з даними ЄДРЮО, яка залишилася незмінною.
Інформації про іншу адресу відповідача у суду немає.
Згідно з 5 ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
У разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто, повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Сам лише факт неотримання кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд, у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки зумовлений не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу (постанова Верховного Суду від 25.06.2018 у справі №904/9904/17).
Тобто, неотримання поштової кореспонденції в точці видачі є наслідком свідомого діяння (бездіяльності) відповідача щодо належного отримання листа, тобто є його власною волею.
Поряд з цим, суд зазначає, що відповідно до частин 3, 7 статті 120 ГПК України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.
Відтак, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, і не вручено підприємством зв`язку з посиланням на "за закінченням терміну зберігання", вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.
Сам лише факт не отримання відповідачем кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та, яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною не виконання ухвали суду, оскільки зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.
Слід враховувати, що організація власної господарської діяльності забезпечується самим відповідачем, зокрема щодо призначення відповідальної особи на отримання поштової кореспонденції та подальшим її одержанням. Отже відповідач несе ризики та наслідки, пов`язані з неналежним отримання поштової кореспонденції.
Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд даної справи.
Відзив на позов відповідачем до суду надано не було.
Згідно з ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка ратифікована Україною 17.07.1997 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").
Згідно з ч.4 ст.13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно з ч.2 ст.178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
При цьому, за висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.
Оскільки явка в судове засідання представника відповідача обов`язковою не визнавалася, його неявка не перешкоджає розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне розглядати справу за відсутності останнього за наявними в справі матеріалами, як це передбачено ст.202 ГПК України.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши пояснення представника позивача, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Як стверджує позивач, між Комунальним підприємством "Харківське ремонтно-будівельне підприємство" (надалі - позивач) та Науково-виробничим підприємством "Сігма" (надалі - відповідач) у спрощений спосіб було укладено договір поставки шляхом підтвердження прийняття до виконання домовленості (формування та підписання сторонами видаткових накладних, факти передачі-приймання товару, здійснення Відповідачем часткової оплати за поставлений товар, реєстрація податкових накладних).
Позивач зазначав, що реєстрація податкових накладних Позивачем є доказом правочину з огляду на те, що така поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних наслідків. Вказане узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 29.06.2021 у справі №910/23097/17.
Таким чином, між Комунальним підприємством «Харківське ремонтно-будівельне підприємство» та НВП «СІГМА» ТОВ було досягнуто угоду на поставку товарів – будматеріали (далі – Товар).
На підтвердження виконання умов договору позивач надав видаткові накладні на поставку товару відповідачу на загальну суму 4 290 907, 93 грн., а саме: 
- видаткова накладна від 30.07.2021 № 31/07 на поставку Рулону оцинкованого 0,5х1250,00 Z140 кл покр стDх51D, в кількості 20,15 т, за ціною 61684,5002 грн. (без ПДВ), на загальну суму 1 491 531, 22 грн. (в т.ч. ПДВ 248 588, 54 грн.);
- видаткова накладна від 30.07.2021 № 33/07, на поставку Листа оцинкованого 0,5х1000,00х2000,00 Z140кл покр Dх51D, в кількості 0,412 т, за ціною 48806,9903 грн. (без ПДВ), на загальну суму 24 130, 18 грн. (в т.ч. ПДВ 4021, 70 грн.);
- видаткова накладна від 16.11.2021 № 16/11, на поставку Рулону оцинкованого 0,5х1250,00 Z140 кл покр стDх51D, в кількості 10,70 т, за ціною 50949,00 грн. (без ПДВ), на загальну суму 654185, 16 грн. (в т.ч. ПДВ 109030, 86 грн.);
- видаткова накладна від 03.10.2022 № 3/10, на поставку: 1) Плівка п/ет 1070 (8), в кількості 18,00 км, за ціною 1198,50 грн. (без ПДВ), на суму 21573, 00 грн. (без ПДВ), 2) Плівка п/ет 1100 (10), в кількості 16,00 км, за ціною 1198,50 грн. (без ПДВ), на загальну суму 19176, 00 грн. (без ПДВ), а всього на суму 48898,80 грн. (в т.ч. ПДВ 8149,80 грн.);
- видаткова накладна від 30.01.2023 № 30/01, на поставку Рулону оцинкованого 0,5х1250,00 Z140 кл покр стDх51D, в кількості 9,52 т, за ціною 61684,50 грн. (без ПДВ), на загальну суму 704683, 73 грн. (в т.ч. ПДВ 117447, 29 грн.);
- видаткова накладна від 31.01.2023 № 32/01, на поставку: 1) Рулону оцинкованого 0,5х1250,00 Z140 кл покр стDх51D, в кількості 0,84 т, за ціною 50949,00 грн. (без ПДВ), на загальну суму 42797, 16 грн. (без ПДВ); 2) Рулону оцинкованого 0,5х1250,00 Z140 кл покр стDх51D, в кількості 5,482 т, за ціною 61684,5002 грн. (без ПДВ), на загальну суму 338154, 43 грн. (без ПДВ), а всього на суму 457141,91 грн. (в т.ч. ПДВ 76190,32 грн.);
- видаткова накладна від 31.01.2023 № 33/01, на поставку Стеклокром К-0,4 п/ естер (основа поліестер, сланець сірий Руберойд верхній наплавлений шар, в кількості 2960,00 м2, за ціною 100,00 грн. (без ПДВ), на загальну суму 355200, 00 грн. (в т.ч. ПДВ 59200,00 грн.);
- видаткова накладна від 31.01.2023 № 34/01, на поставку Рулону оцинкованого 0,5х1250,00 Z140 кл покр стDх51D, Г,2, в кількості 7,5980 т, за ціною 60886,3003 грн. (без ПДВ), на загальну суму 555136, 93 грн. (в т.ч. ПДВ 92522,82 грн.).
Видаткові накладні підписані та скріплені печатками представників позивача та відповідача.
Таким чином, товар було отримано Відповідачем в повному обсязі. Претензії щодо кількості та якості товару не заявлялися.
Відповідач здійснив часткову оплату за поставлений товар на загальну суму 10546,53 грн., а саме:
- за платіжною інструкцією № 1839 від 14.12.2023 на суму 5 246, 53 грн.,
за платіжною інструкцією № 1856 від 25.12.2023 на суму 5 300, 00 грн.
Також Позивачем за фактами здійснених поставок товару були сформовані та зареєстровані в ЄРПН податкові накладні (факт реєстрації підтверджуються відповідними квитанціями), номенклатура та кількість товару в яких є тотожними номенклатурі та кількості товару, вказаних в видаткових накладних, погоджених сторонами, а саме:
- податкова накладна від 30.07.2021 № 648, на поставку Рулону оцинкованого 0,5х1250,00 Z140 кл покр стDх51D, в кількості 20,15 т, за ціною 61684,5002 грн. (без ПДВ), на загальну суму 1 491 531, 22 грн. (в т.ч. ПДВ 248 588, 54 грн.);
- податкова накладна від 30.07.2021 № 649, на поставку Листа оцинкованого 0,5х1000,00х2000,00 Z140кл покр Dх51D, в кількості 0,412 т, за ціною 48806,9903 грн. (без ПДВ), на загальну суму 24 130, 18 грн. (в т.ч. ПДВ 4021, 70 грн.);
- податкова накладна від 16.11.2021 № 315, на поставку Рулону оцинкованого 0,5х1250,00 Z140 кл покр стDх51D, в кількості 10,70 т, за ціною 50949,00 грн. (без ПДВ), на загальну суму 654185, 16 грн. (в т.ч. ПДВ 109030, 86 грн.);
- податкова накладна від 03.10.2022 № 45, на поставку: 1) Плівка п/ет 1070 (8), в кількості 18,00 км, за ціною 1198,50 грн. (без ПДВ), на суму 21573, 00 грн. (без ПДВ), 2) Плівка п/ет 1100 (10), в кількості 16,00 км, за ціною 1198,50 грн. (без ПДВ), на загальну суму 19176, 00 грн. (без ПДВ), а всього на суму 48898,80 грн. (в т.ч. ПДВ 8149,80 грн.);
- податкова накладна від 30.01.2023 № 66, на поставку Рулону оцинкованого 0,5х1250,00 Z140 кл покр стDх51D, в кількості 9,52 т, за ціною 61684,50 грн. (без ПДВ), на загальну суму 704683, 73 грн. (в т.ч. ПДВ 117447, 29 грн.);
- податкова накладна від 31.01.2023 № 67, на поставку: 1) Рулону оцинкованого 0,5х1250,00 Z140 кл покр стDх51D, в кількості 0,84 т, за ціною 50949,00 грн. (без ПДВ), на загальну суму 42797, 16 грн. (без ПДВ); 2) Рулону оцинкованого 0,5х1250,00 Z140 кл покр стDх51D, в кількості 5,482 т, за ціною 61684,5002 грн. (без ПДВ), на загальну суму 338154, 43 грн. (без ПДВ), а всього на суму 457141,91 грн. (в т.ч. ПДВ 76190,32 грн.);
- податкова накладна від 31.01.2023 № 69, на поставку Стеклокром К-0,4 п/естер (основа поліестер, сланець сірий Руберойд верхній наплавлений шар, в кількості 2960,00 м2, за ціною 100,00 грн. (без ПДВ), на загальну суму 355200, 00 грн. (в т.ч. ПДВ 59200,00 грн.);
- податкова накладна від 31.01.2023 № 68, на поставку Рулону оцинкованого 0,5х1250,00 Z140 кл покр стDх51D, Г,2, в кількості 7,5980 т, за ціною 60886,3003 грн. (без ПДВ), на загальну суму 555136, 93 грн. (в т.ч. ПДВ 92522,82 грн.).
Позивач зазначає, що зобов`язання може припинятися зарахуванням (ст.601 ЦК України).
У зв`язку із наявністю у Позивача та Відповідача взаємних зустрічних однорідних вимог було прийняте рішення про проведення зарахування заборгованості, та зменшено наявну суму заборгованості на суму 776207, 93 грн, а саме:
- на підставі заяви Відповідача від 28.08.2021 №13 про врахування кредиторської заборгованості за поставлений метал у сумі 185 661, 40 грн. в рахунок договору № 12Т від 09.04.2014;
- на підставі заяви Відповідача від 06.09.2021 №14 про врахування кредиторської заборгованості за поставлений метал у сумі 100 000, 00 грн. в рахунок договору № 12Т від 09.04.2014;
- на підставі заяви Відповідача від 09.09.2021 №15 про врахування кредиторської заборгованості за поставлений метал у сумі 130 000, 00 грн. в рахунок договору № 12Т від 09.04.2014;
- на підставі заяви Відповідача від 23.09.2021 №18 про врахування кредиторської заборгованості за поставлений метал у сумі 100 000, 00 грн. в рахунок договору № 12Т від 09.04.2014;
- на підставі заяви Відповідача від 11.10.2021 №19 про врахування кредиторської заборгованості за поставлений метал у сумі 100 000, 00 грн. в рахунок договору № 12Т від 09.04.2014;
- на підставі заяви Відповідача від 29.10.2021 №20 про врахування кредиторської заборгованості за поставлений метал у сумі 50000, 00 грн. в рахунок договору № 12Т від 09.04.2014;
- на підставі заяви Відповідача від 17.11.2021 №22 про врахування кредиторської заборгованості за поставлений метал у сумі 100 000, 00 грн. в рахунок договору № 12Т від 09.04.2014.
З вищенаведеного вбачається, що Позивач на виконання умов досягнутої угоди поставив на адресу Відповідача товар.
Однак Відповідач здійснив лише часткову оплату за поставлений товар.
З метою досудового врегулювання спору Позивачем на адресу відповідач була направлена вимога про погашення заборгованості від 29.08.2023 № 479. Вимога частково виконана на суму 10546,53 грн.
01.01.2024 року між позивачем та відповідачем було підписано акт звірки станом на 01.01.2024 року, з якого вбачається, що у відповідача наявна заборгованість перед позивачем на загальну суму 3 514 700,00 грн.
25.05.2025 року з метою досудового врегулювання спору Позивачем на адресу відповідач була направлена вимога про погашення заборгованості №275.
Однак, відповіді на претензію відповідач позивачеві не надіслав, заборгованість не сплатив, що стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.
Таким чином, як зазначає позивач, станом на 01.01.2024, як і на день подання позовної заяви у НВП «СІГМА» ТОВ перед КП «ХРБП» наявна заборгованість з оплати за поставлений товар загальну суму 3 514 700, 00 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.
Статтею 205 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до положень статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Також, частиною 1 статті 181 Господарського кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення домовленості між сторонами) визначено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.
З вищенаведеного вбачається, що між Комунальним підприємством "Харківське ремонтно-будівельне підприємство" та Науково-виробничим підприємством "Сігма" у спрощений спосіб укладено договір поставки.
Відповідно до ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Статтею 664 ЦК України передбачено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це.
У відповідності до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За приписами статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Приписами статті 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Згідно із ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
На виконання умов договору позивач свої зобов`язання по поставці товару виконав у повному обсязі згідно з умовами договору, поставив відповідачу товар, що підтверджується матеріалами справи.
Повернень товару або претензій щодо кількості та якості товару від відповідача не надходило.
Також, поставка товару підтверджується податковими накладними.
Реєстрація податкових накладних позивачем є доказом правочину з огляду на те, що така поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних наслідків. Вказане узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 29.06.2021 у справі № 910/23097/17.
Отже відповідач прийняв відповідний товар, що підтверджується його підписом на видаткових накладних, проте оплату за отриманий товар в повному обсязі не здійснив.
Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем відбулось зарахування взаємних зустрічних однорідних вимог, та зменшено наявну заборгованість на суму 776207,93 грн на підставі підписаних відповідачем заяв.
Також відповідач здійснив часткову оплату за поставлений товар на загальну суму 10546,53 грн., а саме:
- за платіжною інструкцією № 1839 від 14.12.2023 на суму 5 246, 53 грн.,
за платіжною інструкцією № 1856 від 25.12.2023 на суму 5 300, 00 грн.
Таким чином, залишок заборгованості відповідача становить 3 514 700, 00 грн.
Крім того, сума заборгованості за отриманий товар у розмірі 3 514 700,00 грн підтверджується Актом звіряння від 01.01.2024 року, який підписаний сторонами.
Враховуючи те, що відповідач зобов`язання щодо оплати поставленого товару не виконав, на час розгляду справи відповідачем не надано доказів сплати вартості отриманого товару, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення суми заборгованості в розмірі 3514700,00 грн підтверджені належними доказами та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідно з ч.1 ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Згідно з ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, правомірними, підтверджуються матеріалами справи, відповідачем не спростовані, отже, підлягають повному задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується положеннями ст.129 ГПК України, відповідно до яких судовий збір покладається на відповідача, з вини якого виник спір.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 1, 2, 5, 7, 11, 13, 14, 15, 42, 46, 73, 74, 79, 80, 86, 129, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд - 

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Науково-виробничого підприємства «Сігма» у формі Товариства з обмеженою відповідальністю (адреса: 61007, м.Харків, вул.Північна, буд.2; код ЄДРПОУ 30916409) на користь Комунального підприємства «Харківське ремонтно-будівельне підприємство» (адреса: 61001, м.Харків, вул.Металіста, буд.10; код ЄДРПОУ 37763844) суму боргу в розмірі 3514700,00 грн, а також 52720,50 грн судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому статтями 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "23" січня 2026 р. 

Суддя		К.В. Аріт