ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/415/25
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2026 року
Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ланкевича А.З., розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся з позовом, в якому просить:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу додаткової грошової винагороди на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім?ям під час дії воєнного стану» за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров?я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров?я до іншого закладу у зв?язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов?язаним із захистом Батьківщини, із розрахунку до 100000,00 грн на місяць, пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров?я, а саме за періоди: з 13.03.2023 року по 28.04.2023 року; з 28.04.2023 року по 11.07.2023 року; з 10.08.2023 року по 24.08.2023 року; з 22.02.2024 року по 05.03.2024 року; з 05.03.2024 року по 11.03.2024 року; з 11.03.2024 року по 11.04.2024 року; з 11.04.2024 року по 11.05.2024 року; з 30.05.2024 року по 18.06.2024 року; з 19.07.2024 року по 19.08.2024 року та в період з 19.08.2024 року по 19.09.2024 року, з урахуванням проведених виплат за цей період;
- зобов?язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу додаткову грошову винагороду на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за час перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров?я, включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров?я до іншого закладу у зв?язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов?язаним із захистом Батьківщини, із розрахунку до 100000,00 грн на місяць, пропорційно часу перебування на стаціонарному лікуванні та у відпустці за станом здоров`я, а саме за періоди: з 13.03.2023 року по 28.04.2023 року; з 28.04.2023 року по 11.07.2023 року; з 10.08.2023 року по 24.08.2023 року; з 22.02.2024 року по 05.03.2024 року; з 05.03.2024 року по 11.03.2024 року; з 11.03.2024 року по 11.04.2024 року; з 11.04.2024 року по 11.05.2024 року; з 30.05.2024 року по 18.06.2024 року; з 19.07.2024 року по 19.08.2024 року та в період з 19.08.2024 року по 19.09.2024 року, з урахуванням проведених виплат за цей період.
Посилається на те, що проходив військову службу у Збройних Силах України, зокрема у період з 01.10.2022 року по 16.04.2024 року – у Військовій частині НОМЕР_2 , а згодом був переведений до Військової частини НОМЕР_1 . Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 07.10.2024 року №202 позивача виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення з 07.10.2024 року. Вказав, що при виключенні зі списків особового складу частини відповідачем не було нараховано та виплачено позивачу додаткову винагороду відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», у розмірі збільшеному до 100000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно дням перебування на стаціонарному лікуванні внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, та дням перебування у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії. Вважаючи у зв`язку із цим свої конституційні права та гарантії на належний соціальний захист порушеними та такими, що потребують захисту, позивач звернувся до суду з даним позовом. Просить позов задовольнити повністю.
Ухвалою судді від 13.01.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Копію вказаної ухвали вручено відповідачу 14.01.2025 року о 19:21 год в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, однак станом на момент розгляду цієї справи, жодних заяв по суті справи на адресу суду не надходило. При цьому, суд враховує, що згідно ч.4 ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. А, відповідно до ч.6 ст.162 цього ж Кодексу, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Позивач, ОСОБА_1 , проходив військову службу у Збройних Силах України, зокрема у період з 01.10.2022 року по 16.04.2024 року – у Військовій частині НОМЕР_2 , а з 16.04.2024 року по 07.10.2024 року – у Військовій частині НОМЕР_1 . Вказане підтверджується записами у військовому квитку позивача серії НОМЕР_3 .
Наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 07.10.2024 року №202 позивача виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення з 07.10.2024 року.
Відповідно до довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 11.05.2023 року №1759/16/150, виданої Військовою частиною НОМЕР_2 , 13.03.2023 року старший солдат ОСОБА_1  виконував бойове завдання в районі ведення бойових дій у м.Бахмут, Донецької області, отримав травму внаслідок ворожого артилерійського обстрілу. Травма так, пов?язана з виконанням ним обов?язків військової служби під час захисту Батьківщини та не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп?яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. Під час отримання поранення старший солдат ОСОБА_1  перебував у засобах індивідуального захисту (бронежилет, шолом).
Згідно класифікації тяжкості отриманих травм, дана травма відноситься до тяжких, що підтверджується довідкою військово-лікарської комісії від 12.07.2023 року №6611.
У зв`язку з отриманим 13.03.2023 року пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, позивач у періоди:
- з 28.04.2023 року по 27.05.2023 року перебував у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської від 28.04.2023 року №3921, згідно якого ОСОБА_1 потребує відпустки за станом здоров`я на тридцять календарних днів;
- з 10.08.2023 року по 24.08.2023 року перебував на стаціонарному лікуванні у Військово-медичному клінічному центрі Західного регіону. Вказане підтверджується епікризом з медичної карти стаціонарного хворого №10378 від 24.08.2023 року.
Крім того, відповідно до довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 22.03.2024 року №1759/16/118, виданої Військовою частиною НОМЕР_2 , 22.02.2024 року старший солдат ОСОБА_1 виконував бойове завдання в районі населеного пункту Уланове, Шостинського району Сумської області, отримав травму (поранення) під час руху в укриття, внаслідок ворожого мінометного обстрілу. Травма (поранення) - так, пов?язана з виконанням ним обов?язків військової служби під час захисту Батьківщини та не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп?яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. Під час отримання поранення старший солдат ОСОБА_1 перебував у засобах індивідуального захисту (бронежилет, шолом).
Згідно класифікації тяжкості отриманих травм, дана травма відноситься до легких, що підтверджується довідками військово-лікарської комісії від 11.03.2024 року №628/1, від 11.04.2024 року №3036, від 17.06.2024 року №4000, від 19.07.2024 року №6089 та від 19.08.2024 року №7043.
У зв`язку з отриманим 22.02.2024 року пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, позивач у періоди:
- з 05.03.2024 року по 11.03.2024 року перебував на стаціонарному лікуванні у Військово-медичному клінічному центрі Західного регіону. Вказане підтверджується епікризом з медичної карти стаціонарного хворого від 11.03.2024 року;
- з 30.05.2024 року по 18.06.2024 року перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні артрології вертебрології та нейрохірургії КНП Львівський обласний госпіталь ветеранів війн та репресованих. Вказане підтверджується випискою з історії хвороби №1926;
- з 11.03.2024 року по 11.05.2024 року, з 17.06.2024 року по 17.07.2024 року та з 19.07.2024 року по 19.09.2024 року перебував у відпустці для лікування після легкого поранення за висновками військово-лікарської від 11.03.2024 року №628/1, від 11.04.2024 року №3036, від 17.06.2024 року №4000, від 19.07.2024 року №6089 та від 19.08.2024 року №7043, згідно яких ОСОБА_1 потребує відпустки за станом здоров`я на тридцять календарних днів.
Позивач, уважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування і невиплати йому у збільшеному розмірі додаткової винагороди згідно постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у спірний період, звернувся до суду з цим позовом.
Вказані обставини та зміст спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.
Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права.
Відповідно до ч.5 ст.17 Конституції України, держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним законом, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їхнього соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям і членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України від 20.12.1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII; у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до ст.1-2 цього Закону, військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Згідно з ч.1 ст.9 Закону №2011-ХІІ, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
Приписами ч.ч.2-4 ст.9 Закону №2011-ХІІ встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Указом Президента України «Про введення воєнного стану» від 24.02.2022 року №64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан, який триває до теперішнього часу.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію», Кабінетом Міністрів України 28.02.2022 року прийнята постанова №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» (далі – Постанова №168; у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).
Пунктом 1 Постанови №168 установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Пунктом 5 Постанови №168 передбачено, що вона набирає чинності з моменту опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року.
Постановою Кабінету Міністрів України від 01.04.2022 року №400 унесено зміни до Постанови №168, згідно з якими до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн, включати осіб, зазначених у пункті 1, у тому числі тих, які у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії. Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
З метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, Міністр оборони України прийняв рішення - окреме доручення від 23.06.2022 року №912/з/29, яким, серед іншого, у п.7 визначено, що у період дії воєнного стану, до наказів про виплату додаткової винагороди, збільшеної до 100000 грн, також включати військовослужбовців, які [...] у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, перебувають на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), - з дня отримання такого поранення, включаючи час переміщення до лікарняного закладу (в тому числі з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого), або перебувають у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії (ця норма застосовується з 24.02.2022 року).
Підставою для видання наказу щодо виплати додаткової винагороди в розмірі 100000 грн є довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва), визначена додатком 5 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 року №402 (далі – Положення №402; у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), видана командиром військової частини, де проходять службу або перебуває у відрядженні військовослужбовець, яка містить інформацію про обставини отримання військовослужбовцем поранення (травми, контузії, каліцтва) під час захисту Батьківщини (зразок заповнення наведено в додатку №5).
У Довідці обов`язково зазначається: військове звання, прізвище, ім`я, по батькові, рік народження військовослужбовця, який отримав поранення (контузію, травму, каліцтво), пов`язаного із захистом Батьківщини; інформацію про поранення (контузію, травму, каліцтво) (дату отримання, вид, характер і локацію поранення (контузії, травми, каліцтва)), яка вносяться на підставі медичного висновку спеціаліста; обставини, за яких було отримано поранення (контузію, травму, каліцтво) під час захисту Батьківщини, із зазначенням бойових (спеціальних) завдань, які виконував військовослужбовець під час отримання ним травм (поранення, контузії, каліцтва); підстави видачі Довідки (наказ командира військової частини про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва) військовослужбовцем, виданий на підставі журналу обліку бойових дій, бойового донесення, тощо).
Відповідно до п.21.1 Положення №402 у разі коли під час медичного огляду військовослужбовців встановлено діагноз, ВЛК встановлює причинний зв`язок захворювання, травми, контузії, каліцтва, поранення.
Згідно з п.21.5 Положення №402, постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях, зокрема: а) «Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час захисту Батьківщини або виконання обов`язків військової служби під час служби у складі діючої армії і флоту у роки Громадянської війни, Великої Вітчизняної війни та війни з Японією (Другої світової війни), участі у бойових діях з розмінування боєприпасів часів Великої Вітчизняної війни (Другої світової війни), при безпосередній охороні державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні у складі прикордонного наряду, екіпажу корабля (катера), екіпажу літака (вертольота) або під час проведення оперативно-розшукових заходів, або здійснення самостійно чи в складі підрозділу відбиття збройного нападу чи вторгнення на територію України військових груп і злочинних угруповань, а також під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України визначає Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року №260 (далі - Порядок №260; у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Згідно з п.17 розділу I Порядку №260, на період дії воєнного стану виплата грошового забезпечення особам офіцерського, старшинського, сержантського та рядового складу може встановлюватися за окремим рішенням Міністра оборони України.
Пунктом 16 розділу І Порядку №260 встановлено, що виплата додаткових видів грошового забезпечення, не передбачених цим Порядком, здійснюється відповідно до чинного законодавства України.
Спірним питанням у межах розгляду цієї справи є право позивача на нарахування та виплату додаткової винагороди відповідно до Постанови №168 за час перебування позивача:
- на стаціонарному лікуванні, у зв`язку з отриманим 13.03.2023 року тяжким пораненням, за періоди з 13.03.2023 по 28.04.2023 року та з 10.08.2023 по 24.08.2023 року;
- у відпустці для лікування після тяжкого поранення, отриманого 13.03.2023 року, за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, за період з 28.04.2023 по 11.07.2023 року;
- на стаціонарному лікуванні, у зв`язку з отриманим 22.02.2024 року легким пораненням, за періоди з 22.02.2024 по 05.03.2024 року, з 05.03.2024 по 11.03.2024 року та з 30.05.2024 по 18.06.2024 року;
- у відпустці для лікування після легкого поранення, отриманого 22.02.2024 року, за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, за період з 11.03.2024 по 11.04.2024 року, з 11.04.2024 по 11.05.2024 року, з 19.07.2024 по 19.08.2024 року та з 19.08.2024 по 19.09.2024 року.
Суд у контексті спірних правовідносин уважає за необхідне зазначити таке.
Виходячи зі змісту наведених норм, у період дії воєнного стану додаткова винагорода до 100000 грн на місяць виплачується за час перебування вказаних у п.1 Постанови №168 військовослужбовців на стаціонарному лікуванні у зв`язку з пораненням (контузією, травмою, каліцтвом), пов`язаним із захистом Батьківщини, в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), включаючи час переміщення з одного лікарняного закладу охорони здоров`я до іншого, або перебування у відпустці для лікування після поранення (контузії, травми або каліцтва) у зв`язку із отриманням тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Підставою для її виплати є відповідна довідка про отримання поранення (травми, контузії, каліцтва).
Водночас умовою її виплати є належне підтвердження таких фактів: виконання бойових завдань; отримання поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини; перебування на стаціонарному лікуванні в закладах охорони здоров`я (у тому числі закордонних), а також надання відпусток за станом здоров`я через отримане тяжке поранення на підставі висновку військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 30.05.2025 року у справі №380/27432/23 та від 05.11.2025 року у справі №340/2976/23, який на підставі приписів ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України та ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ураховується судом під час вирішення цього спору.
У контексті викладеного суд зауважує, що предметом доказування у цій справі є обставини, що підтверджують наявність/відсутність підстав для отримання позивачем збільшеної додаткової винагороди до 100000 грн на місяць, за період його лікування та перебування у відпустці за станом здоров`я, а тому наведені обставини є ключовими та підлягають обов`язковому встановленню у судовому процесі.
Також, суд зауважує, що згідно з п.1.1 глави 1 розділу І Положення №402, медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови).
Відповідно до п.2.1 глави 2 розділу І, штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК приймають постанови. Постанови ВЛК оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.
З огляду на зазначені норми Положення, висновок ВЛК є змістом (суттю) постанови ВЛК, яка може бути оформлена в формі свідоцтва, довідки або протоколу. Іншими словами, довідка ВЛК є формальним вираженням постанови ВЛК, яка по суті містить в собі висновок, сформований ВЛК за наслідком медичного огляду.
Відповідно до п.6.5 глави 6 розділу ІІ Положення, для вирішення питання про потребу у відпустці за станом здоров`я або звільненні від виконання службових обов`язків (у тому числі і повторно) військовослужбовець може направлятися на медичний огляд начальником відділення або профільним головним (провідним) фахівцем військового лікувального закладу, у якому він знаходиться на стаціонарному або амбулаторному лікуванні, про що робиться запис в історії хвороби (медичній книжці), який завіряється підписом відповідної посадової особи.
Постанова ВЛК про потребу військовослужбовця у відпустці за станом здоров`я приймається після закінчення стаціонарного лікування в разі, коли для повного відновлення функції і працездатності необхідний термін - не менше 30 календарних днів. Постанова про потребу у відпустці за станом здоров`я оформлюється довідкою ВЛК, яка підлягає контролю штатною ВЛК (без затвердження) (п.6.11 глави 6 розділу ІІ Положення).
Відпустка за станом здоров`я надається військовослужбовцю командиром військової частини (закладу), де він проходить службу, на підставі постанови ВЛК (п.6.15 глави 6 розділу ІІ Положення).
Також у п.6.35 глави 6 розділу ІІ Положення передбачено, серед іншого, що у воєнний час лікування військовослужбовців має бути закінчене у військовому лікувальному закладі (солдатів, матросів, сержантів і старшин - у батальйонах (командах) видужуючих). У виняткових випадках військовослужбовцям може бути надана відпустка за станом здоров`я на 30 календарних днів. За постановою ВЛК відпустка за станом здоров`я може бути продовжена на такий самий строк, а за відповідних медичних показань - повторно продовжена ще на 30 календарних днів.
Отже, визначення потреби військовослужбовця у відпустці за станом здоров`я та встановлення необхідного терміну для відновлення функції і працездатності такого військовослужбовця відбувається на підставі висновку ВЛК за наслідком медичного огляду ВЛК, що оформлюється довідкою ВЛК, на підставі якої командир військової частини (закладу) надає таку відпустку.
Відтак, у разі наявності висновку ВЛК про потребу продовження відпустки за станом здоров`я нормами Порядку №260 встановлено лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки командира військової частини: видати наказ про продовження виплати грошового забезпечення.
Суд враховує, що у зв`язку з отриманим 13.03.2023 року пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, позивач у періоди:
- з 28.04.2023 року по 27.05.2023 року перебував у відпустці для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської від 28.04.2023 року №3921, згідно якого ОСОБА_1 потребує відпустки за станом здоров`я на тридцять календарних днів;
- з 10.08.2023 року по 24.08.2023 року перебував на стаціонарному лікуванні у Військово-медичному клінічному центрі Західного регіону. Вказане підтверджується епікризом з медичної карти стаціонарного хворого №10378 від 24.08.2023 року.
При цьому, відповідно до довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 11.05.2023 року №1759/16/150, отримана позивачем травма 13.03.2023 року (повний розрив передньої таранно-малогомілкової зв`язки) є такою, що пов`язана з виконанням ним обов`язків військової служби під час захисту Батьківщини.
Наведене свідчить, що саме після отримання вказаної травми (13.03.2023 року) позивач перебував у відпустці за станом здоров`я (з 28.04.2023 року по 27.05.2023 року) та розпочав своє стаціонарне лікування, тобто з 10.08.2023 року по 24.08.2023 року.
Разом з тим, щодо періоду перебування позивача на стаціонарному лікуванні з 13.03.2023 року по 28.04.2023 року, то такий не підтверджено жодними належними та допустимими доказами (медичними документами, виписками з історії хвороби тощо), а тому у суду відсутні підстави аналізувати вказаний період та встановлювати факт наявності права позивача на отримання додаткової винагороди за цей час.
Крім того, 22.02.2024 року пораненням, пов`язаним із захистом Батьківщини, позивач у періоди:
- з 05.03.2024 року по 11.03.2024 року перебував на стаціонарному лікуванні у Військово-медичному клінічному центрі Західного регіону. Вказане підтверджується епікризом з медичної карти стаціонарного хворого від 11.03.2024 року;
- з 30.05.2024 року по 18.06.2024 року перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні артрології вертебрології та нейрохірургії КНП Львівський обласний госпіталь ветеранів війн та репресованих. Вказане підтверджується випискою з історії хвороби №1926;
- з 11.03.2024 року по 11.05.2024 року, з 17.06.2024 року по 17.07.2024 року та з 19.07.2024 року по 19.09.2024 року перебував у відпустці для лікування після легкого поранення за висновками військово-лікарської від 11.03.2024 року №628/1, від 11.04.2024 року №3036, від 17.06.2024 року №4000, від 19.07.2024 року №6089 та від 19.08.2024 року №7043, згідно яких ОСОБА_1 потребує відпустки за станом здоров`я на тридцять календарних днів.
При цьому, відповідно до довідки про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 22.03.2024 року №1759/16/118, отримана позивачем травма 22.02.2024 року (дегенеративне пошкодження задньої хрестоподібної зв`язки. Розрив медіального утримувача наколінника правого колінного суглоба) є такою, що пов`язана з виконанням ним обов`язків військової служби під час захисту Батьківщини.
Наведене свідчить, що саме після отримання вказаної травми (22.02.2024 року) позивач перебував на стаціонарному лікуванні, тобто з 05.03.2024 року по 11.03.2024 року та з 30.05.2024 року по 18.06.2024 року.
Разом з тим, щодо періоду перебування позивача на стаціонарному лікуванні з 22.02.2024 року по 05.03.2024 року, то такий не підтверджено жодними належними та допустимими доказами (медичними документами, виписками з історії хвороби тощо), а тому у суду відсутні підстави аналізувати вказаний період та встановлювати факт наявності права позивача на отримання додаткової винагороди за цей час.
Щодо перебування позивача у відпустці для лікування після легкого поранення, отриманого 22.02.2024 року, за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, за період з 11.03.2024 по 11.04.2024 року, з 11.04.2024 по 11.05.2024 року, з 19.07.2024 по 19.08.2024 року та з 19.08.2024 по 19.09.2024 року, суд зазначає, що норми Постанови №168 передбачають встановлення двох умов, необхідних для виплати збільшеної до 100000 гривень винагороди за час перебування у відпустці для лікування, а саме: пов`язаність поранення (контузія, травма, каліцтво) військовослужбовця із захистом Батьківщини, а також таке поранення є тяжким за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної, медичної) комісії.
Утім, у зв`язку із тим, що отримана позивачем 22.02.2024 року травма відноситься до легких, що підтверджено наявними в матеріалах справи довідками військово-лікарської комісії, суд приходить висновку, що відповідач, не виплативши позивачу додаткову грошову винагороду за час перебуванні у відпустці для лікування після легкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії за період з 11.03.2024 по 11.04.2024 року, з 11.04.2024 по 11.05.2024 року, з 19.07.2024 по 19.08.2024 року та з 19.08.2024 по 19.09.2024 року, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. Тобто права позивача у цій частині не порушені.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково.
Щодо судового збору, то згідно з п.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від його сплати, а відтак розподіл на підставі ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.
Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень з розрахунку на місяць пропорційно дням перебування у відпустці за станом здоров`я та на стаціонарному лікуванні внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; код ЄДРПОУ: НОМЕР_4 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_5 ) додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у розмірі, збільшеному до 100 000 гривень з розрахунку на місяць пропорційно дням перебування у відпустці за станом здоров`я та на стаціонарному лікуванні внаслідок поранення, пов`язаного із захистом Батьківщини, у період з 28.04.2023 року по 27.05.2023 року, з 10.08.2023 року по 24.08.2023 року, з 05.03.2024 року по 11.03.2024 року та з 30.05.2024 року по 18.06.2024 року, з урахуванням фактично виплачених сум.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ланкевич А.З.