ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

15 січня 2026 року	Справа № 160/58/24 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рянської В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в м. Дніпрі у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МОНОПАК» до Дніпровської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, -

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла подана через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «МОНОПАК» до Дніпровської митниці, у якій позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товарів № UA110110/2023/300039/1 від 26.09.2023;
- визнати протиправною та скасувати картку відмови Дніпровської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA110110/2023/000199;
- зобов`язати Дніпровську митницю повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «МОНОПАК» сплачену фінансову гарантію в сумі 19349,85 грн.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 26.09.2023 ТОВ «МОНОПАК» під час митного оформлення ввезеного на територію України в режимі імпорту товару за митною декларацією № 23UA110110007211U5 визначило його митну вартість за основним методом - за ціною договору (контракту). Для підтвердження заявленої митної вартості товару було надано митному органу всі наявні документи, передбачені ст. 53 Митного кодексу України (далі також – МК України), які ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували заявлену декларантом митну вартість за ціною договору, та не містили розбіжностей. Однак, митний орган не визнав заявлену позивачем митну вартість товару. 26.09.2023 Дніпровською митницею прийнято оскаржуване рішення № UA110110/2023/300039/1 про коригування митної вартості товарів, на підставі якого відповідачем складено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA110110/2023/000199. Товар було випущено у вільний обіг за митною декларацією № 23UA110110007028U9. Сплачена позивачем різниця митних платежів, що підлягали сплаті з урахуванням митної вартості, розрахованої декларантом, та митної вартості, розрахованої митним органом в оскаржуваному рішенні, становить 19349,85 грн. Позивач вважає оскаржувані рішення про коригування митної вартості та картку відмови в прийнятті митної декларації протиправними і такими, що підлягають скасуванню. Зазначає, що відповідачем не доведено наявності у митниці обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товару за основним методом. Процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості фактично не проводилася. У рішенні про коригування митної вартості відповідачем не наведено порівняння характеристик оцінюваного товару і товару, ціну якого було взято за основу для коригування митної вартості за резервним методом.
Ухвалою суду від 08.01.2024 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.
16.01.2024 в порядку усунення недоліків надійшла подана у встановлений строк заява позивача з доданими до неї документами.
Ухвалою від 22.01.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи.
06.02.2024 надійшов відзив, у якому відповідач просив відмовити в задоволенні позову. Зазначив, що за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості імпортованого ТОВ «МОНОПАК» товару було встановлено, що документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості за митною декларацією № 23UA110110007211U5, містять розбіжності, а також надані позивачем документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та всіх відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товар. Декларантом до митного контролю надано два банківські платіжні документи для підтвердження оплати товару на суму, що перевищує передбачену інвойсом від 19.09.2023 № 10/FaE/000125/2023. В інвойсі вказано про здійснення передоплати за товар 11.09.2023 на суму 11146,37 Євро та 18.09.2023 - на суму 8800,48 Євро, однак не зазначено номери документів, яких стосується передоплата. У наданих платіжних документах відсутні посилання на інвойси, що унеможливлює їх ідентифікацію з оцінюваною партією товарів. Крім того, вони сформовані в електронному вигляді та не містять підписів, інших відміток банку, не підтверджують фактичну остаточну оплату товару. Наданий договір про перевезення вантажу від 11.09.2023 № 11-09-П укладено між експедитором ФОП ОСОБА_1 та перевізником ФОП ОСОБА_2 , однак згідно з CMR від 19.09.2023 № 106417 перевізником є «RYZHAIEV OLEH PE». Відповідний договір про перевезення не надано. У наданій заявці на перевезення від 18.09.2023 № 18-З не зазначено вартість транспортно-експедиторських послуг експедитора. Згідно із заявкою вартість перевезення становить 90000,00 грн, тоді як у рахунку на оплату транспортних послуг від 19.09.2023 № 449 вартість перевезення – 60000,00 грн. Довідку про транспортування № 19/09-3 від 19.09.2023 до митного оформлення не надано. Витрати на транспортно-експедиційні послуги можуть бути розподілені до кордону та після безпосередньо експедитором, документально підтверджуватись і піддаватись обчисленню. Зазначені у рахунку на оплату № 449 від 19.09.2023 витрати не включено в митну вартість товару. У контракті не зазначено про включення у вартість товару інших витрат, крім вартості тари та упаковки. Витрати, пов`язані із завантаженням товару, декларантом не заявлено як і витрати на страхування товару, якщо таке здійснювалося. Під час проведення консультацій декларант не надав пояснень щодо встановлених розбіжностей. Надані прайс-листи від 16.08.2023 та 11.08.2023 містять інформацію на обмежений асортимент (виключно асортимент інвойсу та пропозицію для імпортера ТОВ «МОНОПАК»). На повідомлення митниці щодо необхідності подання додаткових документів 26.09.2023 митницею отримано лист декларанта, яким повідомлено про відсутність можливості надати у встановлений строк додаткові документи, вказані у повідомленні митниці. Вимога про проведення консультації у письмовому вигляді від декларанта не надходила. У зв`язку з неможливістю визначення митної вартості за ціною договору було послідовно розглянуто можливість застосування наступних методів визначення митної вартості. Через відсутність у митниці та декларанта необхідних документів та інформації до оцінюваного товару застосовано другорядний метод визначення митної вартості - 2 ґ (резервний метод). Митна вартість товару ґрунтується на раніше визначеній митній вартості з урахуванням відправника і виробника товару, країни походження, умов поставки, обсягів товару, виду зовнішньоекономічного договору купівлі-продажу, стороною якого є виробник товарів, оформленого за ЕМД від 27.07.2023 № 23UA110110005470U0 (UA110110/2023/005470). Коригування на обсяги партії не здійснювалось. У зв`язку з неможливістю застосування митної вартості, заявленої декларантом, було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів. Посадові особи митниці при прийнятті оскаржуваного рішення та оформленні на його підставі картки відмови у митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення діяли в межах наданих повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством. Позовні вимоги про зобов`язання відповідача повернути позивачу сплачену фінансову гарантію в сумі 19349,85 грн є передчасними.
Відповідь на відзив та заперечення не надійшли. Згідно з ч. 4 ст. 159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що 28.03.2022 між компанією «BOGUCKI FOLIE Sp. z organiczona odpoowiedzialnoscia Sp.k.» (Польща) (продавцем) і Товариством з обмеженою відповідальністю «МОНОПАК» (покупцем) було укладено контракт № 01-03/22, за умовами пункту 1.1 якого продавець продає, а покупець купує на умовах Інкотермс 2010, які зазначається в інвойсах та/або проформа/інвойсах Товар - плівка згідно із заявками покупця.
Відповідно до п.1.2 Контракту найменування Товару і ціна вказуються в інвойсах та/або проформа-інвойсах.
Валютою Контракту і валютою платежу є Євро (п.2.2 Контракту).
Пунктом 3.1 Контракту визначено, що платежі за даним Контрактом здійснюються в Євро на користь продавця відповідно до виданих проформа-інвойсів або інвойсів. Умови оплати зазначаються в проформа/інвойсах або інвойсах.
Відповідно до п. 4.1, п. 4.2 Контракту строки поставки кожної партії товару зазначаються при підтвердженні замовлення. Оригінали документів, що супроводжують товар: рахунок-фактура продавця; детальний пакувальний лист; товарно-транспортна накладна; сертифікат походження товару (на вимогу покупця).
Згідно з п. 6.2 Контракту тару і упаковку включено до вартості товару та поверненню не підлягають.
25.09.2023 Товариством з обмеженою відповідальністю «МОНОПАК» до Дніпровської митниці було подано електронну митну декларацію типу ІМ 40 ДЕ № 23UA110110007211U5 для здійснення митного оформлення товару 1: плівка цивільного призначення непориста, неармована, без підкладки, без малюнку, не забарвлена, не липка, не поєднана подібним способом з іншими матеріалами, прозора з поліетилену, відносна густина менше 0,94 г/см3: товщина менше 0,125 мм, FOLIA LAMSTAR 60/740, товщина 60 мкм, ширина 740 мм – 11204,8 кг; FOLIA LAMSTAR 1270/37, товщина 37 мкм, ширина 1270 мм – 1872 кг; FOLIA LAMSTAR 1270/37, товщина 37 мкм, ширина 1270 мм – 1590 кг; виробник: «BOGUCKI FOLIE Spolka z ograniczona odpowiedzialnoscia» Sp. k. Заявлена митна вартість товару визначена за ціною контракту в сумі 19949,85 Євро (гр. 22), умови поставки FCA PL Jatne (гр. 20).
Для підтвердження заявленої митної вартості декларант подав разом із декларацією № 23UA11011000726U9 від 25.09.2023 такі документи: сертифікати якості від 09.06.2021, № 1972/2023 від 24.08.2023, № 2076/2023 від 02.09.2023, № 2086/2023 від 14.09.2023; пакувальний лист № 106417 від 19.09.2023; рахунок-фактуру (інвойс) № 10/FaE/000125/2023 від 19.09.2023; автотранспортну накладну № 106417 від 19.09.2023; сертифікат з перевезення (походження) товару № PL/MF/AT 0175670 від 19.09.2023; підтвердження замовлення № 23-О-01007106 від 11.08.2023, № 23-О-01007178 від 17.08.2023; банківські платіжні документи № 630032630.180923 від 18.09.2023, № 630035352.180923 від 11.09.2023; рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору (контракту) про транспортно-експедиційні послуги № 449 від 19.09.2023; довідка про транспортування № 19/09-3 від 19.09.2023; прас-листи від 11.08.2023 та 16.08.2023; зовнішньоекономічний договір (контракт) № 01-03/22 від 28.03.2022; договори про перевезення № 11-09-П від 11.09.2023, № 2504/23-3 від 25.04.2023; акт звірки від 15.08.2023; заявку-договір № 18-З від 18.09.2023; оборотно-сальдову відомість від 27.06.2023; копію митної декларації країни відправлення № 23PL445010E2436476 від 19.09.2023.
26.09.2023 Дніпровською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA110110/2023/300039/1, відповідно до якого визначену декларантом митну вартість товарів скориговано за другорядним – резервним методом. У графі 33 рішення, текст якої з технічних причин направлено окремим документом, зазначено обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості, які відповідають наведеним у відзиві. У рішенні вказано, що консультацію було проведено 26.09.2023. Митну вартість товару було скориговано із застосуванням другорядного – резервного методу визначення митної вартості з урахуванням наявної у митниці інформації щодо вартості товарів, випущених у вільний обіг за ЕМД від 27.07.2023 № 23UA110110005470U0 (UA110110/2023/005470) на рівні 1,682 дол. США/кг за основним методом визначення митної вартості (товар 1: плівка цивільного призначення непориста, неармована, без підкладки, без малюнку, не забарвлена, не липка не поєднана подібним способом з іншими матеріалами, прозора з поліетилену, відносна густина менше 0,924 г/см3, товщина менше 0,125 мм, FOLIA LAMSTAR 40/950 товщина 40 мкм, ширина 950 мм - 1072,4 кг, FOLIA LAMSTAR 40/740 товщина 40 мкм, ширина 740 мм – 1041,6 кг, FOLIA LAMSTAR 40/845 товщина 40 мкм ширина 845 мм – 1069,6 кг, FOLIA LAMSTAR 40/1270 товщина 40 мкм, ширина 1270 мм – 2754,00 кг, FOLIA LAMSTAR WHITE 80/820 товщина 80 мкм, ширина 820 мм – 2037,6 кг, FOLIA LAMSTAR 60/900 товщина 60 мкм ширина 900 мм – 2080,8 кг , FOLIA LAMSTAR WHITE 50/920 товщина 50 мкм ширина 920 мм – 793,2 кг, виробник: «BOGUCKI FOLIE Spolka z ograniczona odpowiedzialnoscia» Sp.k.»).
У зв`язку з прийнятим рішенням про коригування митної вартості Дніпровською митницею сформовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA110110/2023/000199 та зазначено про необхідність подати нову митну декларацію з митною вартістю товару відповідно до рішення про коригування митної вартості № UA110110/2023/300039/1 від 26.09.2023.
Товар було випущено у вільний обіг за МД від 26.09.2023 № 24UA110110007260U9. Сума додатково нарахованих митних платежів становить 19349,85 грн.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд дійшов такого висновку.
Згідно з Угодою про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року за митними органами зберігається право перевіряти інформацію імпортерів щодо визначення митної вартості, з точки зору її повноти і правильності (стаття 17 та додаток III, параграф 6 Угоди).
Перевірка документів та відомостей, які подаються органам доходів і зборів під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій шляхом проведення: формато-логічного контролю; контролю співставлення; контролю із застосуванням системи управління ризиками та в інші способи, передбачені МК України (стаття 337 МК України).
Згідно з частиною 1 статті 320 МК України форми та обсяги митного контролю обираються: 1) посадовими особами митних органів на підставі результатів застосування системи управління ризиками; та/або 2) автоматизованою системою управління ризиками.
Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (стаття 49 МК України).
Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу (стаття 51 МК України).
Відповідно до статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Відповідно до частин першої, другої статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Згідно з частиною третьою статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Відповідно до частин першої-третьої статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Частиною шостою статті 54 МК України встановлено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно з частинами першою, другою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання забезпечення сплати митних платежів відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
Відповідно до ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Відповідно до ч. 2 ст. 58 МК України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Частиною третьою статті 58 МК України визначено, що у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.
Згідно з ч. 4 ст. 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
За змістом ч. 5 ст. 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Відповідно до частин восьмої, дев`ятої статті 58 МК України термін «ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті» стосується лише ціни оцінюваних товарів. Дивіденди або інші платежі покупця на користь продавця, не пов`язані з оцінюваними товарами, не є частиною митної вартості. Додавання, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, згідно з цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню. Розрахунки згідно із цією статтею робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.
Згідно з частинами першою, другою статті 64 МК України у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 256 МК України відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення митного органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом. У рішенні про відмову у митному оформленні повинні бути зазначені причини відмови та наведені вичерпні роз`яснення вимог, виконання яких забезпечує можливість митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення. Зазначене рішення повинно також містити інформацію про порядок його оскарження.
Суд зазначає, що митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Однак дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів.
Згідно з частиною шостою статті 53 МК України декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
У той же час витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.
Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає органу доходів і зборів право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України.
Наведені приписи зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Факт наявності в автоматизованій системі митного органу інформації, що товар, який задекларовано позивачем, розмитнювався раніше за вищою вартістю, за відсутності інших визначених законом підстав, не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює.
Верховний Суд у постанові від 23.07.2019 у справі № 1140/3242/18 вказав на те, що наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. У зв`язку з вказаним саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.
Надаючи оцінку доводам відповідача, які стали підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товарів, суд зазначає таке.
У рахунку-фактурі (інвойсі) № 10/FaE/000125/2023 від 19.09.2023 до контракту № 01-03/22 вказано інформацію про такі товари: FOLIA LAMSTAR 60/740 - 11204,8 кг вартістю 15238,53 Євро, FOLIA LAMSTAR 1270/37 - 1872 кг вартістю 2545,92 Євро, FOLIA LAMSTAR 1270/37 - 1590 кг вартістю 2162,40 Євро, на загальну суму 19946,85 Євро, умови оплати – передоплата, умови доставки – FCA Jatne, містяться відомості про передоплату від 11.09.2023 на суму 11146,37 Євро, від 18.09.2023 на суму 8800,48 Євро.
Банківські платіжні документи SWIFT № 630035352.110923 від 11.09.2023 на суму 14280 Євро та № 630032630.180923 від 18.09.2023 на суму 15455,77 Євро містять призначення платежу – передоплата за контрактом № 01-03/22 від 28.03.2022, найменування надавача платіжних послуг платника, код операції, що відповідає Положенню про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженому постановою правління Національного банку України № 216 від 28.07.2008. Відповідно до підпункту 13 пункту 14 цього Положення платіжна інструкція в іноземній валюті або банківських металах, оформлена ініціатором в електронній або паперовій формі, повинна містити такі обов`язкові реквізити: підпис(и) [власноручний(і)/електронний(і)] відповідальної(их) особи(іб) платника, яка(і) відповідно до законодавства України має (ють) право розпоряджатися рахунком.
У рахунку-фактурі (інвойсі) № 10/FaE/000125/2023 від 19.09.2023 до контракту № 01-03/22 вказано умови оплати – передоплата. Відомості про недотримання позивачем своїх зобов`язань з оплати товару відсутні. 
Поставка оцінюваного товару здійснювалась на умовах FCA відповідно до Інкотермс-2010.
Згідно із Офіційними правилами тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (Інкотермс 2010) термін FCA (FREE CARRIER (...named place) «франко-перевізник» (... назва місця) означає, що продавець здійснює поставку товару, який пройшов митне очищення для експорту, шляхом передання призначеному покупцем перевізнику у названому місці. При цьому, вибір місця поставки впливає на зобов`язання щодо завантаження й розвантаження товару у такому місці. Якщо поставка здійснюється на площах продавця, продавець відповідає за завантаження. Якщо ж поставка здійснюється в іншому місці, продавець не несе відповідальності за розвантаження товару. Цей термін може бути застосований незалежно від виду транспорту, включаючи змішані (мультимодальні) перевезення. Під словом «перевізник» розуміється будь-яка особа, що на підставі договору перевезення зобов`язується здійснити або забезпечити здійснення перевезення товару залізницею, автомобільним, повітряним, морським, внутрішнім водним транспортом або комбінацією цих видів транспорту. Якщо покупець призначає іншу особу, ніж перевізник, прийняти товар для перевезення, то продавець вважається таким, що виконав свої обов`язки щодо поставки товару з моменту його передання такій особі.
Пунктом А.3 Інкотермс за умовами поставки FCA передбачено, що покупець зобов`язаний за власний рахунок укласти договір перевезення товару від названого місця, окрім випадків, коли договір перевезення укладено продавцем відповідно до статті А.З «а». Також, за вказаних умов продавець зобов`язаний у відповідності до договору купівлі-продажу надати покупцю товар, рахунок-фактуру або еквівалентне йому електронне повідомлення, а також будь-які інші докази відповідності, які можуть знадобитись за умовами договору купівлі-продажу.
Згідно з п. А.4. розділу FCA продавець зобов`язаний надати товар перевізнику або іншій особі, призначеній покупцем або обраній продавцем у відповідності зі статтею А.3 «а», у названому місці у день чи в межах періоду, що узгоджені сторонами для здійснення поставки.
Місце завантаження товарів - Jatne, 35, 05-430 Celestynow, Польща, відповідає адресі місцезнаходження продавця та може свідчити, що навантаження товарів на транспортний засіб здійснювалося за рахунок останнього.
З поданої декларантом декларації митної вартості встановлено, що витрати, пов`язані із завантаженням і страхуванням товару, у складі митної вартості не заявлено, митну вартість товару визначено декларантом виключно на підставі контрактної (договірної) вартості, з урахуванням витрат на транспортування до пункту пропуску Ягодин-Дорогуськ.
Наведені обставини у їх сукупності спростовують висновки відповідача щодо понесення позивачем додаткових витрат, пов`язаних з оплатою завантаження і страхування товару, та невключення їх до складових митної вартості імпортованого товару.
Організація перевезення імпортованого ТОВ «МОНОПАК» товару здійснювалася ФОП ОСОБА_1 на підставі договору транспортного експедирування № 2504/23-З від 25.04.2023, укладеного між позивачем як замовником (клієнтом) та експедитором - ФОП ОСОБА_1 .
Відповідно до пункту 2.1 цього договору експедитор за рахунок та в інтересах замовника (клієнта) зобов`язується надати транспортно-експедиторські послуги (що безпосередньо пов`язані з організацією та забезпеченням перевезень вантажу клієнта), визначені цим договором, а клієнт зобов`язується їх прийняти та оплатити на умовах, визначених цим договором.
Завдання клієнта щодо конкретних умов (кількість і вид вантажу, маршрути, вантажовідправники і вантажоодержувачі, графік подачі транспорту, вартість та інші істотні умови) визначаються і погоджуються сторонами додатково у заявках (пункт 2.2 договору).
Пунктом 2.3 договору передбачено, що за цим договором експедитор за заявкою та діючи в інтересах клієнта надає такі транспортно-експедиторські послуги:
2.3.1. Організовує належне перевезення вантажів клієнта автомобільним транспортом в міжнародному та міжміському сполученні та доставку вантажу клієнта в узгоджений сторонами пункт призначення та в узгоджені строки, а також видачу вантажу уповноваженій особі (вантажоодержувачу).
2.3.2. Здійснює пошук і підбір перевізників для забезпечення перевезень вантажу клієнта автомобільним вантажним транспортом в міжнародному та міжміському сполученні, на підставі інформації, яка надана клієнтом.
2.3.3. Укладає з перевізниками в інтересах клієнта відповідні договори перевезення вантажу клієнта, що передбачають відповідальність перевізника за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятого до перевезення вантажу клієнта, за порушення погоджених строків перевезення вантажів клієнта та видачу (передачу) вантажу неуповноваженій особі, тощо.
Відповідно до пункту 2.3.7 договору послуги експедитора вважаються наданими належним чином та у повному обсязі у випадку належної організації ним перевезення та надання послуг відповідно до заявки та умов цього договору, та виключно за умови доставки перевізником вантажу клієнта вантажоодержувачу.
Сторонами договору № 2504/23-З від 25.04.2023 погоджено заявку-договір № 18-З на організацію перевезення вантажів автотранспортом Renault НОМЕР_1 /ВН6624XF за маршрутом с. Ятне (Польща) – м. Дніпро (Україна).
Згідно з довідкою № 19/09-3 від 19.09.2023, виданою ФОП ОСОБА_1 , вартість транспортно-експедиторських послуг згідно з договором № 2504/23-З від 25.04.2023 за маршрутом с. Ятне (Польща) – м. Дніпро (Україна) автотранспортом Renault ВН5606РТ/ВН6624XF становить 60000,00 грн без ПДВ, з яких: с. Ятне (Польща) – м/п Ягодин/Дорогуськ – 30000,00 грн, м/п Ягодин/Дорогуськ – м. Дніпро (Україна) – 29700,00 грн, винагорода експедитора по території України – 300,00 грн. Страхування вантажу не проводилося.
19.09.2023 експедитор ФОП ОСОБА_1 виставив позивачу рахунок на оплату № 449 за договором № 2504/23-З від 25.04.2023 на суму 60000,00 грн.
Митним кодексом України не визначено вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів, не вказано, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи, а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.
Відповідні правові висновки викладені Верховним Судом у постанові від 02.07.2020 у справі № 803/916/17, від 31.05.2019 у справі № 804/16553/14, від 07.05.2020 у справі № 400/2922/18.
Отже, надані документи надають можливість встановити розмір транспортних витрат, у тому числі витрат транспортування оцінюваного товару до кордону України, які є складовою митної вартості, узгоджуються між собою та розбіжностей не містять.
Залучення експедитором третьої особи (перевізника) відповідає змісту транспортно-експедиторської діяльності, договірним відносинам позивача з експедитором та положенням Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність».
Щодо доводів відповідача про те, що прайс-листи від 16.08.2023 та 11.08.2023 містять інформацію на обмежений асортимент (виключно асортимент інвойсу та пропозицію для імпортера ТОВ «МОНОПАК»), суд зазначає таке.
У постанові Верховного Суду від 23.10.2020 у справі № 810/690/17 вказано, що прайс-лист: по-перше, не є основним документом відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України, який підтверджує митну вартість товарів, по-друге, прайс-лист - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців, по-третє, жодний нормативний акт, зокрема міжнародний, не встановлює вимоги до форми та змісту прайс-листів. Тобто прайс-лист є документом довільної форми, а тому митний орган не може посилатися на неповноту чи обмеженість його відомостей як на підставу для коригування митної вартості товару.
Беручи до уваги вищенаведене, суд відхиляє доводи митниці щодо недоліків наданих під час митного оформлення прайс-листів.
Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товарів та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару. В цьому випадку митниця повинна здійснити дослідження документів щодо поставки товару з метою встановлення доказів, які підтверджують або спростовують цей сумнів.
Верховним Судом у постанові від 04.11.2021 у справі № 120/2634/19-а (адміністративне провадження № К/9901/14664/20) зазначено, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також слід врахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.
Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 27.07.2018 у справі № 809/1174/17, у рішенні про коригування заявленої митної вартості митний орган повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію, яка використовувалася митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Так, у рішеннях про коригування заявлених митних вартостей, крім визначення джерела інформації, яка взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.
Таку правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 08.02.2019 у справі № 825/648/17.
У графі 33 оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів, яку з технічних причин направлено декларанту окремим повідомленням, зазначено, що митну вартість товару було скориговано з урахуванням наявної у митниці інформації щодо вартості товарів, випущених у вільний обіг за ЕМД від 27.07.2023 № 23UA110110005470U0 (UA110110/2023/005470) на рівні 1,682 дол. США/кг за основним методом визначення митної вартості.
До відзиву додано копію вказаної ЕМД, відповідно до якої здійснено митне оформлення імпортованого позивачем товару того самого виробника, на тих самих умовах поставки, однак з іншими характеристиками товару. 
Відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.
Зауваження, що викладені митницею в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості товарів, суд вважає помилковими, оскільки їх не можна віднести до таких, що можуть слугувати підставою для відмови у визначенні митної вартості товарів за ціною договору (контракту).
З матеріалів справи судом встановлено, що декларант подав усі документи, які ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, які підтверджували ціну товару, що підлягала сплаті та була сплачена позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товару за ціною договору.
Декларантом включено до митної вартості товарів усі необхідні складові, визначено їх числові значення, підтверджено та обґрунтовано документально складові митної вартості товарів - ціну, що підлягала сплаті за товар, а також спростовано обставини, які унеможливлюють, на думку контролюючого органу, застосування основного методу визначення митної вартості товарів.
Митним органом не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, та не надано доказів, які б підтверджували відсутність підстав для визначення митної вартості за ціною договору.
Підстави для незастосування першого методу визначення митної вартості судом не встановлено, наявність підстав для коригування митної вартості товару відповідачем не доведено.
Відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірності оскаржуваних рішення та картки відмови у прийнятті митної декларації. Натомість, позивачем доведено та підтверджено належними доказами обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.
Щодо позовних вимог в частині зобовяязання Дніпровської митниці повернути ТОВ «МОНОПАК» сплачену фінансову гарантію в сумі 19349,85 грн, суд зазначає таке.
Законодавством регламентовано чіткий порядок повернення суб`єктам господарювання надмірно сплачених митних платежів, який включає в себе сукупність послідовних дій учасників даних правовідносин, а саме: звернення суб`єкта господарювання до митних органів із заявою; проведення відповідними структурними підрозділами митного органу перевірки наведених в заяві обставин та підстав; встановлення митними органами наявності факту переплати; складання ними відповідного висновку та його надіслання органам Державної казначейської служби України для повернення суб`єкту господарювання надміру сплачених митних платежів або прийняття обґрунтованої відмови у задоволенні заяви.
Відповідний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 10.10.2019 у справі № 810/4436/15.
Доказів звернення позивача з відповідною заявою до відповідача та наявності спору з відповідачем щодо вказаного питання матеріали справи не містять.
За таких обставин, позовні вимоги в частині зобов`язання Дніпровської митниці повернути ТОВ «МОНОПАК» сплачену фінансову гарантію в сумі 19349,85 грн не підлягають задоволенню, оскільки матеріали справи не містять доказів порушеного права в цій частині позовних вимог. Судовому захисту в адміністративному судочинстві підлягають лише порушені права позивача.
З системного аналізу матеріалів справи, наведених норм законодавства, з урахуванням висновків Верховного Суду, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню.
Позивачем за подання позовної заяви до суду сплачено судовий збір у сумі 5368,00 грн (за вимогу майнового характеру – 2684,00 грн згідно з платіжною інструкцією № 9153 від 22.12.2023 та немайнового характеру – 2684,00 грн згідно з платіжною інструкцією № 9237 від 12.01.2024).
Згідно з ч.ч. 1, 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставка судового збору за подання до адміністративного суду позову майнового характеру, який подано юридичною особою, становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у сумі 2684,00 грн.
Частиною третьою статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 16.03.2020 у справі № 1.380.2019.001962 сформулювала правовий висновок, що при оскарженні рішення про коригування митної вартості товарів ціною позову у розумінні підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону № 3674-VI є різниця митних платежів, що підлягали сплаті із врахуванням митної вартості, розрахованої декларантом, та митної вартості, розрахованої митним органом в оскаржуваному рішенні.
У постанові від 27.08.2024 у справі № 120/15468/23 Верховний Суд наголосив на тому, що рішення про коригування митної вартості та картка відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є взаємопов`язаними однаковими правовідносинами, відтак вказані рішення у випадку їх спільного оскарження розцінюються як одне ціле. Суд не повинен додатково визначати судовий збір за оскарження картки відмови в прийняті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення як немайнову вимогу.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Ціною позову у цій справі є різниця митних платежів, що підлягали сплаті із урахуванням митної вартості, розрахованої декларантом, та митної вартості, розрахованої митним органом в оскаржуваному рішенні, що становить 19349,85 грн. За подання до суду позовної заяви підлягав сплаті судовий збір у сумі 2147,20 грн (2684,00 грн х 0,8).
Позивачем надміру сплачено судовий збір у сумі 3220,80 грн (5368,00 – 2147,20). 
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.
Відповідно до ст. 139 КАС України на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають стягненню понесені позивачем витрати зі сплати судового збору в сумі 2147,20 грн за подання до суду позовної заяви.
Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 90, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «МОНОПАК» до Дніпровської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення – задовольнити частково. 
Визнати протиправними та скасувати рішення Дніпровської митниці про коригування митної вартості товарів № UA110110/2023/300039/1 від 26.09.2023 та картку відмови Дніпровської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA110110/2023/000199.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути з Дніпровської митниці за рахунок бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МОНОПАК» судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2147,20 грн (дві тисячі сто сорок сім гривень 20 копійок).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «МОНОПАК», місцезнаходження: 18016, м. Черкаси, вул. Благовісна, буд. 296, код ЄДРПОУ 32723880.
Відповідач: Дніпровська митниця, місцезнаходження: 49038, м. Дніпро, вул. Ольги княгині, 22, код ЄДРПОУ 43971371.
Повний текст рішення суду складено 15.01.2026.

Суддя В.В. Рянська